Справа № 464/771/26
пр.№ 2/464/1386/26 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2026 року м.Львів

Сихівський районний суд м. Львова у складі судді Шашуріної Г.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу № 464/771/26 за позовом позивач ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

у с т а н о в и в:

Позивач звернулася до Сихівського районного суду м.Львова із позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно в розмірі по 10 000,00 грн на дитину, з дати подання позову та до досягнення повноліття, покликаючись що відповідач ухиляється від виконання обов`язку щодо утримання дітей.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09 лютого 2026 року таку передано на розгляд судді Шашуріній Г.О., 
Ухвалою судді від 11 лютого 2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 
Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому просить врахувати його стан здоров`я, наявність 3 групи інвалідності, не стабільний дохід та стягувати з нього аліменти у мінімальному розмірі, а саме по 1 756,00 гривень.
Позивачем подано відповідь на відзив, в якому просить задоволити позов повністю, вважає доводи відповідача такими, що спрямовані на ухилення від виконання обов`язку щодо належного утримання дітей; зазначає, що наявність 3 групи інвалідності не виключає його працездатність та останній має декілька джерел доходу. 
Сторони у судове засідання призначене на 10:00 год 23 березня 2026 року не з`явилися, скористалися правом відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позивач позов підтримує та просить такий задоволити. Відповідач позов визнає частково.
У зв`язку із неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно із вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що зроблено відповідний актовий запис за № 1272, що стверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції.
У даному шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син ОСОБА_3 , про 12 серпня 2015 року складено відповідний актовий запис № 2859 та ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася дочка ОСОБА_4 , про що 16 серпня 2019 року складено відповідний актовий запис № 1220. Указане підтверджується відповідними свідоцтвами про народження серії НОМЕР_2 виданого 07 серпня 2015 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції та серії НОМЕР_3 виданого 16 серпня 2019 року Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області.
Відповідачем не заперечується, що малолітні діти проживають з матір`ю (позивачем)
Згідно з ст.51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.
Виходячи з положень ст.ст.141, 181, 182 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
При визначенні розміру аліментів суд враховує:
1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;
2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;
3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;
3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;
4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (2 618 грн) і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
При цьому, за ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Указане кореспондується із вимогами ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», якою передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Наведені положення закону дають підстави для висновку, що аліменти - це платіж, спрямований саме на утримання дитини, який повинен бути достатнім для цього, разом з тим, він повинен бути співрозмірним з урахуванням мети аліментного зобов`язання, яке є в обох із батьків, і має бути рівним, та покликаний захистити інтереси дитини в коштах у розмірі, необхідному для її життєдіяльності, збереження достойного рівня життя, який мала дитина до виникнення спору про стягнення аліментів та їх розмір, і який необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, її гармонійного розвитку, з врахуванням визначеного законом розміру прожиткового мінімуму на дитини, її потреб, зважаючи на обов`язок обох батьків брати участь в матеріальному утриманні дитини.
Звертаючись до суду із позовом про стягнення аліментів на двох малолітніх дітей, позивачем не обґрунтовано та не надано жодних доказів, що є її процесуальним обов`язковим згідно із ст.ст.12,81 ЦПК України, у підтвердження визначених ст.182 СК України обставин: стану здоров`я дитини та відповідача, їх матеріального стану, наявність у відповідача на утриманні інших осіб, перебування у його власності майна чи здійснення відповідачем певних витрат.
Однак ураховуючи однозначну необхідність у витратах на гармонійний розвиток дітей до їх повноліття, ураховуючи, що батьки зобов`язані забезпечити дитині належне виховання та утримання, навчання, розвиток, житло, приймаючи до уваги існуючі життєві витрати та вік, керуючись принципами розумності та справедливості сімейного законодавства, з метою захисту прав та кращих інтересів малолітніх дітей, суд вважає за необхідне стягувати на користь позивача аліменти у розмірі 5 000,00 грн на кожну дитину, щомісячно. 
Твердження позивача про приховування відповідачем своїх реальних заробітків є голослівним та вирішального значення не має, адже відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів повинен бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Визначений судом розмір аліментів на утримання дітей перевищує мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину та з урахуванням також обов`язку матері утримувати дітей є достатнім. Саме така позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 19 квітня 2023 року у справі № 369/9386/17.
Водночас позивачем жодними доказами не підтверджено понесення необхідних витрат у розмірі 20 000 грн щомісячно (по 10 000 грн на кожного з батьків), адже обов`язок по утриманні дітей лежить на обох батьках порівну. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Оцінюючи твердження відповідача про те, що він є особою з інвалідності ІІІ групи суд ураховує, що відповідно до ст.17 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» особи з інвалідністю у сфері працевлаштування, зокрема, але не виключно, мають право на працю та зайнятість, що включає можливість вільно обирати роботу (службу) з урахуванням функціональних можливостей, професійної підготовки та інтересів або займатися підприємницькою та іншою діяльністю, не забороненою законом.
Як свідчить витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 27 жовтня 2025 року, у відповідача на момент огляду наявні обмеження до трудової діяльності (помірного ступеня), встановлено ІІІ групу інвалідності строком на 1 рік. 
Таким чином відповідачем не подано доказів, що ІІІ група інвалідності позбавляє його можливості працевлаштуватися відповідно функціональних можливостей та отримувати стабільний дохід. Відповідно аліменти у розмірі 1 750 грн на дитину, які погоджується сплатити відповідач, не відповідає реаліям сьогодення та створить дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обоє батьків щодо утримання дитини, покладе непомірний фінансовий тягар на позивача як матір дітей, що не відповідатиме загальним засади регулювання сімейних відносин. 
Отже, позов підлягає частковому задоволенню.
За вимогами ч.1 ст.79, ч.1 ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 09 лютого 2026 року та в порядку ч.1 ст.430 ЦПК України допускається негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Розмір аліментів у твердій грошовій сумі щорічно підлягає індексації відповідно до закону (ч.2 ст.184 СК України).
Оскільки, позивач при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору відповідно до ст.5 Закону України «Про судовий збір», то за приписами ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає до стягнення 665,60 грн судового збору, пропорційно задоволених позовних вимог (1 331,20*10 000/20 000).

Керуючись ст.ст.12, 13, 82, 141, 206, 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України, 

у х в а л и в :

Позов задоволити частково.
Стягувати з  ОСОБА_2  на користь  ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 5 000,00 грн, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09 лютого 2026 року і до досягнення дитиною повноліття.
Стягувати з  ОСОБА_2  на користь  ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 5 000,00 грн, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09 лютого 2026 року і до досягнення дитиною повноліття.
Відмовити у задоволенні решти вимог.
Розмір аліментів, стягуваний у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.
Рішення у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 665,60 гривень.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили в порядку ст.273 ЦПК України.

Учасники справи:
позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 
відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_2 

Повне рішення суду складено 27 березня 2026 року, що є датою його ухвалення, ухваленого за відсутності учасників справи, як це передбачено ч.6 ст.259, ч.5 ст.268 ЦПК України.

Суддя Галина ШАШУРІНА