ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2026 року	Львів	Справа № 300/4053/25 пров. № А/857/29053/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 

головуючого судді Кузьмича С. М.,
суддів Курильця А.Р., Мікули О.І., 

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 липня 2025 року (постановлену головуючим – суддею Боршовський Т.І. у м. Івано-Франківську) про передачу адміністративної справи у справі № 300/4053/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ради адвокатів Запорізької області про скасування рішення № 10/1 від 08.05.2025, визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, визнання протиправними та скасування пунктів 2.17, 2.18, 2.19, 2.20 Положення, стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Ради адвокатів Запорізької області, в якому просить суд: 
визнати рішенням суду відсутність повноважень (компетенції) у відповідача в розумінні статті 2 КАС України з 2022 року; 
скасувати як незаконне рішення відповідача № 10/1 від 08.05.2025; 
визнати протиправною бездіяльність відповідача і невиконання вказівки рішення № 4 Ради адвокатів України в п.2.10.4 – самостійно перевірити статус ВПО і матеріальний стан адвоката з ТОТ; зобов`язати відповідача виконати рішення № 4 РАУ 2017 року зі змінами, перевірити статус ВПО позивача і його матеріальний стан; 
визнати рішенням суду загальновідомими наступні обставини: адвокат Доненко В.О. в період 2022 рік, 2023 рік, 2024 рік, 2025 рік адвокатську діяльність не здійснює; адвокат Доненко В.О. є ВПО з територій окупації ворогом і знаходиться в Єдиній системі України внутрішньопереміщених осіб, взятий на облік таким ЦНАП; робоче місце адвоката Доненка В.О. на території окупації ворогом в Камянсько-Дніпровському районі Запорізької області; адвокат Доненко В.О. доходів не має, хворіє від інсульта; все майно, житло адвоката Доненка В.О. в окупації на ТОТ – “націоналізовано”, розграбованого ворогом;
визнати протиправними і скасувати пункти 2.17, 2.18, 2.19, 2.20 Положення, затвердженого рішенням РАУ № 4 зі змінами;
стягнути з відповідача моральну шкоду на користь позивача в сумі 35000 Євро.
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.06.2025 для розгляду справи № 300/4053/25 визначено суддю Панікара І.В.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.06.2025 задоволено заяву про самовідвід судді Панікара І.В. у справі № 300/4053/25 та відведено суддю Панікара І.В. від розгляду адміністративної справи № № 300/4053/25.
17.06.2025 проведено повторний автоматизований розподіл справи № 300/4053/25, за результатами якого для розгляду адміністративної справи № № 300/4053/25 визначено суддю Боршовського Т.І.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.06.2025 відмовлено у відкритті провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до Ради адвокатів Запорізької області в частині вимог про визнання рішенням суду відсутність повноважень (компетенції) у відповідача в розумінні статті 2 КАС України з 2022 року; визнання протиправною бездіяльності відповідача і невиконання вказівки рішення № 4 Ради адвокатів України в п.2.10.4 – самостійно перевірити статус ВПО і матеріальний стан адвоката з ТОТ; зобов`язання відповідача виконати рішення № 4 РАУ 2017 року зі змінами, перевірити статус ВПО позивача і його матеріальний стан; визнання рішенням суду загальновідомими наступні обставини: адвокат Доненко В.О. в період 2022 рік, 2023 рік, 2024 рік, 2025 рік адвокатську діяльність не здійснює; адвокат Доненко В.О. є ВПО з територій окупації ворогом і знаходиться в Єдиній системі України внутрішньопереміщених осіб, взятий на облік таким ЦНАП; робоче місце адвоката Доненка В.О. на території окупації ворогом в Камянсько-Дніпровському районі Запорізької області; адвокат Доненко В.О. доходів не має, хворіє від інсульта; все майно, житло адвоката Доненка В.О. в окупації на ТОТ – «націоналізовано», розграбованого ворогом.
Щодо решти позовних вимог: про скасування як незаконного рішення відповідача № 10/1 від 08.05.2025; визнання протиправними і скасувати пункти 2.17, 2.18, 2.19, 2.20 Положення, затвердженого рішенням РАУ № 4 зі змінами; стягнення з відповідача моральної шкоди на користь позивача в сумі 35000 Євро, то суд ухвалою від 23.06.2025 залишив позовну заяву без руху та надав позивачу строк для усунення недоліків.
02.07.2025 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 від 02.07.2025 за № 8, до якої долучено копію Положення про внески на забезпечення реалізації адвокатського самоврядування (нова редакція), затверджене Рішенням Ради адвокатів України від 03.02.2017 № 4. 
Ознайомившись зі змістом наданого позивачем на виконання ухвали суду від 23.06.2025 Положення про внески на забезпечення реалізації адвокатського самоврядування (нова редакція), суд встановив, що ОСОБА_1 в пункті 5 позовних вимог оспорює пункти 2.17, 2.18, 2.19, 2.20 саме згаданого Положення. Таке Положення затверджене рішенням Ради адвокатів України від 03.02.2017 № 4. 
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03.07.2025 передано адміністративну справу № 300/4053/25 за позовом ОСОБА_1 до Ради адвокатів Запорізької області в частині вимог про визнання протиправними та скасування пунктів 2.17, 2.18, 2.19, 2.20 Положення про внески на забезпечення реалізації адвокатського самоврядування (нова редакція), затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 03.02.2017 № 4, на розгляд Київському окружному адміністративному суду.
Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що оспорюване позивачем Положення про внески на забезпечення реалізації адвокатського самоврядування (нова редакція), затверджене рішенням Ради адвокатів України від 03.02.2017 № 4, містить притаманні нормативно-правовому акту ознаки, а саме встановлює норми права (порядок сплати, розподілу та використання внесків на забезпечення реалізації адвокатського самоврядування в структурі Національної асоціації адвокатів України), носить загальний характер (поширюється на необмежену кількість суб`єктів) та підлягає довгостроковому і неодноразовому застосуванню.
За змістом ч. 1 ст. 27 КАС України, окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, підсудні адміністративні справи, що стосуються оскарження нормативно-правових актів суб`єкта владних повноважень, повноваження якого поширюються на всю територію України.
Вказану ухвалу в апеляційному порядку оскаржив позивач, у апеляційні скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Зокрема в апеляційній скарзі зазначає, що суд штучно здійснив поділ позовних вимог чим порушив процесуальні норми КАС України.
Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Враховуючи вимоги пунктів 1, 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки відсутні клопотання від учасників справи про розгляд справи за їх участю відсутні і апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін, з наступних підстав.
Відповідно до приписів ст. 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви, зокрема, з`ясовує чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси (ч. 1 ст. 5 КАС України).
Згідно із частинами 1, 2 ст. 25 КАС України, адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом.
Якщо така особа не має місця проживання (перебування) в Україні, тоді справу вирішує адміністративний суд за місцезнаходженням відповідача.
У разі невизначеності цим Кодексом територіальної підсудності адміністративної справи така справа розглядається адміністративним судом за вибором позивача.
Частинами 1, 2 ст. 26 КАС України установлено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
Адміністративні справи з приводу оскарження нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, міністерства чи іншого центрального органу виконавчої влади, Національного банку України чи іншого суб`єкта владних повноважень, повноваження якого поширюються на всю територію України, крім випадків, визначених цим Кодексом, адміністративні справи з приводу оскарження рішень Антимонопольного комітету України з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері публічних закупівель та рішень у сфері державної допомоги суб`єктам господарювання, адміністративні справи за позовом Антимонопольного комітету України у сфері державної допомоги суб`єктам господарювання, адміністративні справи, відповідачем у яких є дипломатичне представництво чи консульська установа України, їх посадова чи службова особа, а також адміністративні справи про оскарження актів, дій чи бездіяльності органу, що здійснює дисциплінарне провадження щодо прокурорів, та про скасування реєстрації політичної партії вирішуються окружним адміністративним судом, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ. Адміністративні справи з приводу оскарження рішень суб`єктів владних повноважень, прийнятих на контрольних пунктах в`їзду (виїзду) на тимчасово окуповану територію, їхніх дій або бездіяльності вирішуються адміністративним судом за місцезнаходженням відповідного контрольного пункту. Підсудність окремих категорій адміністративних справ визначається цим Кодексом (ст. 27 КАС України).
Таким чином, КАС України в якості загального правила установив альтернативну підсудність для розгляду справ з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (за виключеннями, прямо встановленими цим Кодексом окремо).
Разом з цим, виключна підсудність справ в адміністративному судочинстві регламентована статтею 27 КАС України.
Як встановив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до пункту 1 Положення про Раду адвокатів України, затвердженого установчим з`їздом адвокатів України 17.11.2012, Рада адвокатів України діє у системі органів Національної асоціації адвокатів України, є національним органом адвокатського самоврядування, на який державою покладено виконання у період між з`їздами адвокатів України публічно-представницьких функцій недержавного самоврядного інституту, що забезпечує здійснення захисту, представництва та надання правової допомоги на професійній основі адвокатури України.
В силу вимог частини першої статті 57 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» рішення з`їзду адвокатів України та Ради адвокатів України є обов`язковими до виконання всіма адвокатами.
Так, Положення про внески на забезпечення реалізації адвокатського самоврядування (нова редакція), затверджене Рішенням Ради адвокатів України від 03.02.2017 № 4, визначає порядок сплати, розподілу та використання внесків на забезпечення реалізації адвокатського самоврядування в структурі Національної асоціації адвокатів України, відповідно до положень Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».
Відтак, оспорюване позивачем Положення про внески на забезпечення реалізації адвокатського самоврядування (нова редакція), затверджене рішенням Ради адвокатів України від 03.02.2017 № 4, містить притаманні нормативно-правовому акту ознаки, а саме встановлює норми права (порядок сплати, розподілу та використання внесків на забезпечення реалізації адвокатського самоврядування в структурі Національної асоціації адвокатів України), носить загальний характер (поширюється на необмежену кількість суб`єктів) та підлягає довгостроковому і неодноразовому застосуванню.
Аналогічні висновки про нормативно-правовий характер актів Ради адвокатів України сформовані Верховним Судом в постанові від 15.05.2023 у справі № 640/17743/20.
За змістом ч. 1 ст. 27 КАС України, окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, підсудні адміністративні справи, що стосуються оскарження нормативно-правових актів суб`єкта владних повноважень, повноваження якого поширюються на всю територію України.
Зазначена вище імперативна вимога процесуального закону унеможливлює іншим чином визначити підсудність цієї справи, крім її виключної підсудності окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ.

Суд, встановлений законом (законний суд), є необхідним інституційним елементом справедливого правосуддя в тому розумінні, яке цьому поняттю надає стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Лише такий суд, керуючись правовими засадами та за встановленою законом процедурою, є компетентним здійснювати правосуддя.

Таким чином, суд першої інстанції правильно виснував, що позов ОСОБА_1 до Ради адвокатів Запорізької області в частині вимог про визнання протиправними та скасування пунктів 2.17, 2.18, 2.19, 2.20 Положення про внески на забезпечення реалізації адвокатського самоврядування (нова редакція), затверджене Рішенням Ради адвокатів України від 03.02.2017 № 4, підлягає розгляду окружним адміністративним судом, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, за правилами виключної підсудності.

Абзацом другим пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2825-IX визначено, що до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом, крім випадку, передбаченого абзацом четвертим цього пункту.

Отже, в спірному випадку судом, встановленим законом, який наділений компетенцією розглядати та вирішувати справи, передбачені частини першої статті 27 КАС України за виключною підсудністю є Київський окружний адміністративний суд.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 29 КАС України суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо при відкритті провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до приписів ч. 8 ст. 29 КАС України питання про передачу адміністративної справи за загальним правилом розглядається судом у порядку письмового провадження шляхом постановлення ухвали. Передача адміністративної справи з одного суду до іншого на підставі відповідної ухвали, яка підлягає оскарженню, здійснюється не пізніше наступного дня після закінчення строку на оскарження такої ухвали, а в разі подання апеляційної скарги - після залишення її без задоволення.

Відтак, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо необхідності передачі адміністративною справи на розгляд суду на розгляд Київського окружного адміністративного суду.

Таким чином, суд вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а судове рішення — без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують судове рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 311, 312, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 липня 2025 року про передачу адміністративної справи у справі № 300/4053/25 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя	 	С. М. Кузьмич 	
судді	 	А. Р. Курилець 	
 	 	О. І. Мікула