ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2026 року 
м. Київ

справа № 640/931/21
адміністративне провадження № К/990/36402/24 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Шишова О. О., 
суддів: Васильєвої І. А., Яковенка М. М.,
розглянувши у порядку письмового провадження в касаційній інстанції справу 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Апекс Сім» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, зобов`язання вчинити дії, провадження в якій відкрито
за касаційною скаргою Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2023 року (складене у складі головуючого судді Леонтович А. М.) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 липня 2024 року (ухвалену в складі колегії суддів: головуючого Парінова А. Б., суддів: Беспалова О. О., Ключковича В. Ю.) у справі №640/931/21
УСТАНОВИВ:
І. Суть спору
1. Товариство з обмеженою відповідальністю «Апекс Сім» (далі - ТОВ «Апекс Сім», платник податків) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві (далі - ГУ ДПС, платник податків), у якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просило:
- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 21 жовтня 2020 року №0006800704 та від 05 листопада 2020 року №00003740704.
- зобов`язати ГУ ДПС внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування, заявленого ТОВ «Апекс Сім» у розмірі 24 790 079,00 грн у відповідності до абзацу 2 пункту 200.15 статті 200 Податкового кодексу України (далі - ПК України).
2. Обґрунтовуючи позовні вимоги платник податків зазначив, що прийняті ГУ ДПС податкові повідомлення-рішення за червень 2020 року форми «В3» від 21 жовтня 2020 року №0006800704, яким відмовлено в отриманні бюджетного відшкодування на суму 12 064 274,00 грн та за липень форми «В3» від 05 листопада 2020 року №00003740704, яким відмовлено в отриманні бюджетного відшкодування на суму 12 725 805,00 грн, є протиправними та підлягають скасуванню.
2.1 ТОВ «Апекс Сім» зазначало, що спірна сума бюджетного відшкодування за червень 2020 року на суму 12 064 274,00 грн сформована за результатами проведення імпортних операцій із ввезенням товарів на митну територію України. При цьому, сплата позивачем податку на додану вартість, нарахованого на поставку товару на загальну суму 12 064 274,00 грн, підтверджується банківською випискою за період з 01 березня 2020 року по 31 березня 2020 року, платіжними дорученнями та митними деклараціями.
2.2 Спірна сума бюджетного відшкодування за липень 2020 року на суму 12 725 805,00 грн сформована за результатами придбання позивачем товарних цінностей згідно договору купівлі-продажу від 03 січня 2020 року № 01/25, що підтверджується договором, видатковими накладними, заключними виписками та податковими накладними.
ІІ. Рішення судів першої, апеляційної і касаційної інстанцій і мотиви їх ухвалення
3. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 червня 2021 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 жовтня 2021 року, позов задоволено.
3.1. Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що в ході розгляду справи позивачем доведено реальність господарських операцій із контрагентами, та, відповідно, обґрунтованість сум заявлених до бюджетного відшкодування за червень-липень 2020 року.
3.2. Щодо посилання відповідача на досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 19 травня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №32020100000000249, за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 205-1, ч. 5 ст.191 КК України, то суди попередніх інстанцій не взяли це до уваги, оскільки контролюючим органом не надано доказів наявності вироків у таких провадженнях, як не надано і відомостей про рух кримінальних справ, з яких би можливо було встановити які саме правовідносини, з якими контрагентами та за який період є предметом розслідування в межах кримінальних проваджень.
3.3. Крім того, суди попередніх інстанцій зауважили, що вирок стосовно директора або інших службових осіб ТОВ «Апекс Сім» не винесено.
4. Постановою Верховного Суду від 11 травня 2023 року касаційну скаргу ГУ ДПС - задоволено частково.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 червня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 жовтня 2021 року скасовано, а справу №640/931/21 направлено на новий розгляд до суду першої інстанції - Київського окружного адміністративного суду.
4.1. Верховний Суд виснував, що фактично суди попередніх інстанцій установили обставини на підставі оцінки доказів, які надав позивач, натомість доводи податкового органу були залишені судами попередніх інстанцій поза увагою та їм відповідна належна правова оцінка не надавалася.
4.2. Колегія суддів Верховного Суду звернула увагу на те, що відсутність вироку у кримінальному провадженні не звільняє суд, який розглядає адміністративну справу, від обов`язку перевірити та надати належну оцінку повідомленим контролюючим органом фактичним обставинам, які встановлені в процедурах кримінального провадження і ставлять під сумнів реальний характер господарських операцій, тому що такі обставини входять до предмета доказування в адміністративній справі з відповідним предметом адміністративного позову.
Щодо заявленої позовної вимоги позивача про зобов`язання відповідача внести до Реєстру заяв про повернення сум бюджетного відшкодування дані щодо узгодження суми бюджетного відшкодування, заявленого ТОВ «Апекс Сім» у розмірі 24 790 079,00 грн. колегія суддів Верховного Суду зауважила, що у відповідача ще не виник обов`язок внести до Реєстру заяв про повернення бюджетного відшкодування податку на додану вартість необхідні дані по заяві ТОВ «Апекс Сім» про повернення суми бюджетного відшкодування у розмірі 24 790 079,00 грн як такої, що є узгодженою.
5. Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2023 року, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду, позов задоволено частково.
Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС від 21 жовтня 2020 року №0006800704 та від 05 листопада 2020 року №00003740704.
У задоволенні решти адміністративного позову - відмовлено.
6.1. Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що з урахуванням належним чином оформлених первинних документів, встановлених обставин про фактичний рух коштів позивача за зобов`язанням перед контрагентом та про фактичний рух товарів, що визнано відповідачем в Акті перевірки, висновок про відсутність права на врахування такої суми від`ємного значення при наданні бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку є недоведеним. 
Одночасно, судом під час розгляду справи встановлено, що вимога позивача про зобов`язання ГУ ДПС внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування, заявленого ТОВ «Апекс Сім» у розмірі 24 790 079, 00 грн. у відповідності до абзацу 2 пункту 200.15 статті 200 ПК України, фактично виконана відповідачем, що також визнано позивачем під час судового розгляду, в зв`язку із чим задоволенню не підлягає.
7. Суд апеляційної інстанції уважав наведені висновки правильними.
ІІІ. Провадження в суді касаційної інстанції
8. Відповідач, не погодившись з рішеннями суду першої та апеляційної інстанцій подав касаційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Київського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2023 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 липня 2024 року 
8.1. ГУ ДПС у касаційній скарзі зазначило підставою касаційного оскарження пункт 1 частини 4 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
8.2. Так, податковий орган зазначає, що суд навів перелік документів, наданий позивачем, але не здійснив дослідження, та не вказав перелік документів, наданий відповідачем на підтвердження своїх доводів.
8.3. Відповідач зазначає, що судами апеляційної інстанції в порушення норм КАС України повністю проігноровано, не надано оцінку таким обставинам:
- за результатами проведеної перевірки податковим органом не вдалось за можливе встановити наявність залишків ТМЦ на складському приміщенні, на підставі яких, позивачем заявлено суму ПДВ до бюджетного відшкодування (в ході інвентаризації за адресою складу, встановлено приміщення, без вивіски, відсутність полиць (маркерованих рядів) для зберігання товару, на наявних картонних коробках відсутні стікери (наклейки) із найменуванням та кількістю товару (номерів партії та дати її приходу), у зв`язку з чим встановити їх належність саме ТОВ «АПЕКС СІМ» неможливо);
- під час проведення перевірки отримано листи управління ОРД ГУ ДФС у м. Києві від 12.08.2020 №6917/9/26-97-04-0508 та листа ОВС СВРОВКП СУ ГУ ДФС у м. Києві від 10.08.2020 №6758/9/26-97-03-0216 згідно яких: «...допитано в якості свідка громадянина ОСОБА_1 , яка являється засновником Громадської організації «Організація осіб з інвалідністю Київщини «За краще майбутнє», що виступає засновником ТОВ «Апекс Сім» про непричетність до реєстрації та здійснення фінансово-господарської діяльності зазначеного підприємства... ;
- податковим органом надіслано до Національної поліції України запит про надання інформації, а саме докази про причетність посадових осіб ТОВ «АПЕКС СІМ» та інших осіб до вчиненого кримінального правопорушення, інформацію за яких обставин, за якою кваліфікацією внесені відповідні відомості до ЄРДР та чи здійснювалося стосовно посадових осіб ТОВ «АПЕКС СІМ» повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, інформацію щодо наявності вироків стосовно посадових осіб ТОВ «АПЕКС СІМ», відомості щодо наявності інших доказів (висновків експертів, показання свідків, допити посадових осіб, дослідження первинно-фінансових документів), які можуть вплинути на хід розгляду справи у суді (на момент подання касаційної скарги, відповіді на запит не було отримано).
8.4. Посилаючись на висновки Верховного Суду, які на переконання податкового органу, не застосовані до спірних правовідносин, відповідач наголошує, що ненадання правової оцінки обставин справи, що входять до предмета доказування у цій справі, свідчить про недотримання судами першої та апеляційної інстанцій вимог процесуального закону щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх обставин справи.
9. Позивач правом на подання відзиву не скористався, що не перешкоджає подальшому розгляду справи.
10. 25 квітня 2025 року справа №640/931/24 надійшла на адресу Верховного Суду.
IV. Установлені судами фактичні обставини справи
11. Судами попередніх інстанцій установлено, що ТОВ «Апекс Сім» заявлено на поточний рахунок платника податків бюджетне відшкодування податку на додану вартість в сумі 12 064 274, 00 грн, відображене у податковій декларації з податку на додану вартість від 20 липня 2020 року № 9171754096 за червень 2020 року.
12. ГУ ДПС проведено документальну виїзну перевірку правомірності нарахування позивачем бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за червень 2020 року, за результатом якої складено акт перевірки від 17 вересня 2020 року № 110/26-15-07-04-01/40825931, у якому встановлено порушення вимог пункту 200.4, 200.14 статті 200 ПК України, в результаті чого відмовлено в отриманні бюджетного відшкодування ПДВ за червень 2020 року на суму в розмірі 12 064 274,00 грн.
13. Податковим повідомленням-рішенням від 21 жовтня 2020 року №0006800704 виявлено відсутність права на отримання бюджетного відшкодування за червень 2020 року та відсутність права на врахування такої суми від`ємного значення при наданні бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку у сумі 12 064 274,00 грн.
14. Також у жовтні 2020 року було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Апекс Сім» з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за липень 2020 року, за результатом якої складено акт перевірки від 15 жовтня 2020 року №223/26-15-07-04-0/40825331.
15. У ході проведеної перевірки встановлено завищення бюджетного відшкодування податку на додану вартість на суму 12 725 805,00 грн.
16. Податковим повідомленням-рішенням від 05 листопада 2020 року №00003740704 виявлено відсутність права на отримання бюджетного відшкодування за період липень 2020 року та відсутність права на врахування такої суми від`ємного значення при наданні бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку у сумі 12 725 805 грн.
17. Не погоджуючись із такими рішеннями, позивач звернувся до суду з цим позовом.
V. Оцінка Верховного Суду
18. Надаючи правову оцінку викладеним обставинам справи, Суд виходить з такого.
19. Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
20. Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
21. Відповідно до положень пунктів 200.1, 200.2, 200.4 статті 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
22. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.
Для перерахування податку до бюджету центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, надсилає центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр платників, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника, звітний період та сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету. На підставі такого реєстру центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, не пізніше останнього дня строку, встановленого цим Кодексом для самостійної сплати податкових зобов`язань, перераховує суми податку до бюджету.
23. При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:
а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -
б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету,
в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Згідно з пунктом 200.7 статті 200 ПК України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.
24. Пунктом 102.5 статті 102 ПК України передбачено, що заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань або про їх відшкодування у випадках, передбачених цим Кодексом, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, що настає за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування.
25. Зі змісту наведених норм вбачається, що сума від`ємного значення визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду і враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу платник ПДВ має право обирати: декларувати йому суму бюджетного відшкодування чи зараховувати цю суму до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду. При цьому податковий кредит, який бере участь у розрахунку суми бюджетного відшкодування, формується за рахунок сум від`ємного значення з ПДВ, які фактично сплачені отримувачем товару його постачальнику (постачальникам) у попередніх (попередньому) податкових періодах (податковому періоді) або до Державного бюджету України.
26. Таким чином, право на бюджетне відшкодування податкове законодавство обмежує виключно фактом сплати суми ПДВ в попередніх і звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до бюджету та строком давності у 1095 днів. При цьому отримання бюджетного відшкодування не є обов`язком суб`єкта господарювання, а являється його правом, і попереднім податковим періодом може бути будь-який податковий період, який передує звітному, тому визначення суми ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню, може здійснюватися за будь-який попередній податковий період, а не лише за період, який передував звітному.
27. Відповідно до пункту 185.1 статті 185 ПК України операції з ввезення товарів на митну територію України є об`єктом оподаткування податком на додану вартість.
28. Сплата податку на додану вартість має наслідком виникнення у платника податків права на віднесення сплачених сум до податкового кредиту (пункт 198.2 статті 198 ПК України).
29. За обставинами цієї справи податковим органом відмовлено позивачу в отриманні бюджетного відшкодування ПДВ за червень та липень 2020 року на суму 12 064 274 грн. та 1 275 805,00 грн. відповідно.
30. Судами встановлено, що зазначена сума була заявлена товариством до відшкодування на поточний рахунок в додатку 3 до податкової декларації з податку на додану вартість від 20 липня 2020 року №9171754096 за червень 2020 року. Розшифровка суми податку, пред`явленої позивачем до відшкодування міститься в таблиці 2 додатку 3 до податкової декларації з податку на додану вартість від 20 липня 2020 року №9171754096 за червень 2020 року.
31. Матеріали справи свідчать, що спірна сума бюджетного відшкодування сформована за результатами проведення позивачем імпортних операцій із ввезення товарів на митну територію України.
32. Судами встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «АПЕКС СІМ» (за контрактом - покупець) та Компанією «DOM HANDLOWY VOSKA GROUP SP. Z О.О.» (Республіка Польща) (за контрактами - продавець) укладений контракт від 27.07.2019 №28/19, відповідно до умов якого продавець продає та здійснює поставку господарських товарів (за контрактом - товар, взуття) в асортименті у відповідності до інвойсу, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар.
33. Відомості щодо поставлених товарів містяться у митних деклараціях за березень 2020 року, в тому числі: митна декларація від 06.03.2020 №UA500080/2020/005213; митна декларація від 12.03.2020 №UA500080/2020/005650; митна декларація від 07.03.2020 №UA500080/2020/005289; митна декларація від 05.03.2020 №UA500080/2020/005145; митна декларація від 13.03.2020 №UA500080/2020/005669; митна декларація від 12.03.2020 №UA500080/2020/005608; митна декларація від 12.03.2020 №UA500080/2020/005649; митна декларація від 07.03.2020 №UA500080/2020/005288;митна декларація від 06.03.2020 №UA500080/2020/005207; митна декларація від 13.03.2020 №UA500080/2020/005668; митна декларація від 05.03.2020 №UA500080/2020/005136; митна декларація від 06.03.2020 №UA500080/2020/005185; митна декларація від 12.03.2020 №UA500080/2020/005648; митна декларація від 12.03.2020 №UA500080/2020/005637; митна декларація від 05.03.2020 №UA500080/2020/005124; митна декларація від 05.03.2020 №UA500080/2020/005128; митна декларація від 05.03.2020 №UA500080/2020/005129; митна декларація від 05.03.2020 №UA500080/2020/005134; митна декларація від 05.03.2020 №UA500080/2020/005137; митна декларація від 05.03.2020 №UA500080/2020/005138; митна декларація від 05.03.2020 №UA500080/2020/005139; митна декларація від 05.03.2020 №UA500080/2020/005141; митна декларація від 05.03.2020 №UA500080/2020/005143; митна декларація від 05.03.2020 №UA500080/2020/005144; митна декларація від 05.03.2020 №UA500080/2020/005147; митна декларація від 05.03.2020 №UA500080/2020/005149; митна декларація від 06.03.2020 №UA500080/2020/005170; митна декларація від 06.03.2020 №UA500080/2020/005209; митна декларація від 13.03.2020 №UA500080/2020/005678; митна декларація від 12.03.2020 №UA500080/2020/005610; митна декларація від 12.03.2020 №UA500080/2020/005607; митна декларація від 06.03.2020 №UA500080/2020/005159; митна декларація від 06.032020 №UA500080/2020/005189; митна декларація від 07.03.2020 №UA500080/2020/005292; митна декларація від 05.03.2020 №UA500080/2020/005148; митна декларація від 12.03.2020 №UA500080/2020/005636; митна декларація від 06.03.2020 №UA500080/2020/005204.
34. Загальна сума товарів, ввезених відповідно до вище зазначених митних деклараціях, складає 60 321 371 00,00 грн., на яку було нараховано ПДВ у розмірі 12 064 274,00 грн. 
35. Суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що у цьому випадку, сплата позивачем податку на додану вартість, нарахованого на перелічені вище поставки товару, на загальну суму 12 064 274,00 грн., підтверджується виписками за період з 01.03.2020 до 31.03.2020, платіжними дорученнями від 12.03.2020 №151, від 12.03.2020 №150, від 12.03.2020 №146, від 12.03.2020 №148, від 12.03.2020 №146, від 12.03.2020 №145, від 06.03.2020 №144, від 05.03.2020 № 143, від 05.03.2020 №142, від 05.03.2020 №141.
36. Також між Товариством з обмеженою відповідальністю «Апекс Сім» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Уолстор Систем» укладено договір купівлі-продажу № 01/25 від 03 січня 2020 року відповідно до умов якого, продавець продає та здійснює поставку товарів в асортименті (одяг, взуття) у відповідності до специфікацій, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар.
37. Придбання товару у ТОВ «Уолстор Систем» підтверджується договором, а також відповідними видатковими накладними: видаткова накладна №РН-000016-1 від 10 січня 2020 року; видаткова накладна №РН-000016-2 від 11 січня 2020 року; видаткова накладна №РН-000016-3 від 16 січня 2020 року; видаткова накладна №РН-000016-4 від 16 січня 2020 року; видаткова накладна №РН-000016-5 від 16 січня 2020 року; видаткова накладна №РН-000016-6 від 17 січня 2020 року; видаткова накладна №РН-000016-7 від 17 січня 2020 року; видаткова накладна №РН-000016-8 від 17 січня 2020 року; видаткова накладна №РН-000016-9 від 20 січня 2020 року; видаткова накладна №РН-000016-10 від 21 січня 2020 року; видаткова накладна №РН-000016-11 від 21 січня 2020 року; видаткова накладна №РН-000016-12 від 21 січня 2020 року; видаткова накладна №РН-000016-13 від 21 січня 2020 року; видаткова накладна № РН-000016-14 від 21 січня 2020 року; видаткова накладна №РН-000016-15 від 22 січня 2020 року; видаткова накладна №РН-000016-16 від 22 січня 2020 року; видаткова накладна №РН-000016-17 від 22 січня 2020 року; видаткова накладна №РН-000016-18 від 22 січня 2020 року; видаткова накладна №РН-000016-19 від 23 січня 2020 року; видаткова накладна №РН-000016-20 від 23 січня 2020 року; видаткова накладна №РН-000016-21 від 23 січня 2020 року; видаткова накладна №РН-000016-22 від 23 січня 2020 року; видаткова накладна №РН-000016-23 від 23 січня 2020 року; видаткова накладна №РН-000016-24 від 24 січня 2020 року; видаткова накладна №РН-000016-25 від 24 січня 2020 року; видаткова накладна №РН-000016-26 від 24 січня 2020 року; видаткова накладна №РН-000016-27 від 24 січня 2020 року; видаткова накладна №РН-000016-28 від 24 січня 2020 року; видаткова накладна №РН-000016-29 від 24 січня 2020 року; видаткова накладна №РН-000016-30 від 27 січня 2020 року; видаткова накладна №РН-000016-31 від 27 січня 2020 року; видаткова накладна №РН-000016-32 від 28 січня 2020 року; видаткова накладна №РН-000016-33 від 29 січня 2020 року; видаткова накладна №РН-000016-34 від 29 січня 2020 року; видаткова накладна №РН-000016-35 від 29 січня 2020 року; видаткова накладна №РН-000016-36 від 29 січня 2020 року; видаткова накладна №РН-000016-37 від 29 січня 2020 року; видаткова накладна №РН-000016-38 від 30 січня 2020 року; видаткова накладна №РН-000016-39 від 30 січня 2020 року; видаткова накладна №РН-000016-40 від 30 січня 2020 року; видаткова накладна № РН-000016-41 від 30 січня 2020 року; видаткова накладна № РН-000016-47 від 31 січня 2020 року.
38. За придбаний товар позивач розрахувався з продавцем, що підтверджується заключними виписками: за період з 01 січня 2020 року до 31 січня 2020 року із АТ «ЄПТ» та платіжними дорученнями від 21 січня 2020 року №1; за період з 01 січня 2020 року до 31 січня 2020 року із ПАТ «Банк Восток» та платіжними дорученнями від 10 січня 2020 року №21, від 11 січня 2020 року №25, від 16 січня 2020 року №№35,36,37, від 17 січня 2020 року №№38,39,40, від 20 січня 2020 року №№42, 43, від 21 січня 2020 року №№44,45,47,48, від 22 січня 2020 року №№49,51,52,54, від 23 січня 2020 року №№55,56,57,58,59, від 24 січня 2020 року №№61,62,63,64,65,66, від 27 січня 2020 року №№67,68, від 28 січня 2020 року №69, від 29 січня 2020 року №№70,72,73,74,75, від 30 січня 2020 року №№76,77,79,78.
39. За встановленого суди дійшли висновку, що матеріалами справи підтверджено а саме, дослідженими в ході розгляду справи договорами, митними деклараціями, видатковими накладними, заключними виписками, платіжними дорученнями , що позивачем в повній мірі доведено належними доказами реальність господарських операцій із контрагентами, та відповідно обґрунтованість сум, заявлених до бюджетного відшкодування за червень - липень 2020 року.
40. Поряд з цим, податковий орган під час розгляду справи, у тому числі і в касаційній скарзі, наполягає, що за результатами проведеної перевірки не вдалося встановити наявність залишків ТМЦ на складському приміщенні позивача.
41. Колегія суддів суду апеляційної інстанції урахувала, що в матеріалах справи наявні договори оренди нежитлових приміщень на яких зберігався товар. Наявність (надходження та зберігання) ТМЦ на складі позивача окремо також було підтверджено фотографіями зробленими інспектором відповідача під час проведення інвентаризації, а також участю інспектора відповідача при огляді ТМЦ на складі позивача під час проведення перевірки. Право власності, найменування та кількість товару також підтверджуються контрактом та митними деклараціями, які наявні в матеріалах справи та які були досліджені судом.
42. Суд апеляційної інстанції зауважив, що з матеріалів справи вбачається, що облік товарних запасів здійснювався позивачем відповідно до правил бухгалтерського обліку та за місцем зберігання з відповідним обліком в системі 1С за найменуванням та кількістю, на підтвердження чого позивач надавав у судовому засіданні інформаційний лист №14091 від 14.09.2020; відомості обліку залишків на складі за 2020; накладну на внутрішнє переміщення №ПМ-0000003 від 16.03.2020; акт про приймання товару №2 від 16.03.2020; накладну на внутрішнє переміщення №ПМ-0000002 від 31.01.2020; акт про приймання товару №1 від 31.01.2020; видаткову накладну №PH-000016-25 від 24.01.2020; видаткову накладну №PH-000016-24 від 24.01.2020; наказ №0510/1 від 05.10.2020, про проведення інвентаризації станом на 09.10.2020; акт контрольної перевірки інвентаризації цінностей на імпорт (товар) станом на 09.10.2020.
43. За наведеного колегія суддів уважала неспроможними доводи податкового органу щодо неможливості ідентифікувати товар, який перебував на складі, позаяк останні не підтверджені жодним доказом. У свою чергу, факт наявності товарів на складі відповідач не заперечує.
44. Щодо доводів ГУ ДПС про наявність інформації про внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінального провадження за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.205-1, ч. ч. 5 статті 191 КК України, в ході якого встановлено, що невстановлені особи, діючи умисно та протиправно за попередньою змовою із службовими особами ряду підприємств, у тому числі ТОВ «Апекс Сім» в період 2019 - 2020 років, шляхом підробки фінансових документів, заволоділи державними коштами в особливо великих розмірах.
45. Суд апеляційної інстанції зазначив, що відповідно до частини шостої статті 78 КАС України лише вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. 
46. Суд апеляційної інстанції посилався на аналогічну позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 19 жовтня 2021 року у справі №808/1996/18 та виснував, що відповідачем не спростовано, що заявлена позивачем до відшкодування сума податку на додану вартість, сформована у повній відповідності до вимог пунктів 200.1, 200.4 статті 200 ПК України.
47. Сам по собі факт реєстрації кримінального провадження не може бути доказом наявності податкового правопорушення та підставою для визнання спірних господарських операцій нереальними до прийняття судового рішення (вироку) у кримінальних провадженнях. Правова природа збору, отримання, використання та оцінка отриманих матеріалів (доказів) за правилами податкового законодавства є відміною від правил встановлених у кримінальному процесі.
48. У Суду немає підстав уважати, що судами попередніх інстанцій необґрунтовано відхилено посилання відповідача на наявність кримінальних проваджень та свідчень, наданих в межах таких кримінальних проваджень, оформлених протоколами допитів, оскільки факт порушення кримінальної справи та отримання свідчень осіб в рамках такої кримінальної справи, не є беззаперечним фактом, що підтверджує відсутність реальних правових наслідків всіх господарських операцій проведених позивачем та його контрагентами.
49. Слід зазначити й про ухвалення Великою Палатою Верховного Суду постанови від 07 липня 2022 року по справі № 160/3364/19, у якій ВП ВС відступила від висновку Верховного Суду України про безумовні й наскрізні наслідки фіктивного підприємництва (несумісність з легальною підприємницькою діяльністю), й запровадила диференційований підхід до аналізу господарських операцій між суб`єктами господарювання.
50. У цій постанові Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що вирок щодо посадової особи контрагента за статтею 205 КК України, а також ухвала про звільнення особи від кримінальної відповідальності за цією статтею КК України у зв`язку із закінченням строків давності не можуть створювати преюдицію для адміністративного суду, якщо тільки суд кримінальної юрисдикції не встановив конкретні обставини щодо дій чи бездіяльності позивача. Такі вирок чи ухвала суду за результатами розгляду кримінального провадження мають оцінюватися адміністративним судом разом з наданими первинними документами та обставинами щодо наявності первинних документів, правильності їх оформлення, можливості виконання (здійснення) спірних господарських операцій, їх зв`язку з господарською діяльністю позивача та можливого використання придбаного товару (робіт, послуг) у подальшій діяльності.
51. Суд звертає увагу на те, що, посилаючись на порушення кримінальних проваджень, податковий орган не доводить, що останні стосуються господарських операцій саме позивача з його контрагентами, які є спірним в цій справі. Акт перевірки також таких доказів не містить.
52. Отже, Верховний Суд за підсумком наведеного вище вважає правильним висновок судів попередніх інстанцій, що спірні податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.
53. Фактично доводи щодо підстав касаційного оскарження стосуються переоцінки доказів, тобто відповідач не згодний з оцінкою доказів судами попередніх інстанцій, про що свідчить зміст касаційної скарги. Разом з тим, відповідно до частини другої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
54. У контексті оцінки доводів касаційної скарги Верховний Суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
55. З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, Верховний Суд вважає, що ключові аргументи касаційної скарги отримали достатню оцінку.
56. Щодо посилань відповідача на постанови Верховного Суду, які на його думку не застосовано судом апеляційної інстанції, слід зазначити, що правова позиція, висловлена у судових рішеннях, не суперечить висновкам суду апеляційної інстанції, зробленим у цій справі. Висновки у кожній із цих справ здійснені за результатами оцінки доказів, які підтверджують обставини, пов`язані з правами та обов`язками учасників справи. У кожних окремих правовідносинах при застосуванні судом одних й тих самих норм права в залежності від фактичних обставин справи, оцінки судами доказів або відсутності певних доказів, висновки судів можуть бути відмінними від тих, що здійснені судом у даній справи, проте це не свідчить про неправильне застосування норми матеріального права, а вказує на відмінність фактичних обставин та доказової бази.
57. Ураховуючи викладене, Верховний Суд констатує, що оскаржувані судові рішення ґрунтується на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким надана належна юридична оцінка із правильним застосуванням норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, а підстави, наведені скаржником для касаційного оскарження судових рішень судів попередніх інстанцій, не є такими, що відповідають вимогам пунктів 1 частини 4 статті 328 КАС України.
58. Відповідно до частини третьої статті 343 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
59. Ураховуючи наведене, касаційна скарга ГУ ДПС не підлягає задоволенню.
VI. Судові витрати
60. З огляду на результат касаційного розгляду судові витрати розподілу не підлягають.
61. Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві - залишити без задоволення.
2. Рішення Київського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2023 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 липня 2024 року у справі №640/931/21 - залишити без змін.
3. Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає.

Головуючий О. О. Шишов

Судді І. А. Васильєва 
М. М. Яковенко