Україна
Донецький окружний адміністративний суд 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2026 року Справа№200/1897/26 

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тарасенка І.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (юридична адреса: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, 3, код ЄДРПОУ 13486010) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області. Просить суд: 1) дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо обрахунку розміру пенсії за віком ОСОБА_1 визнати неправомірними; 2) зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області зарахувати ОСОБА_1 до його пільгового стажу періоди роботи з 16.03.1992 року по 15.11.1993 року на шахті «Вуглегірська» виробничого об`єднання «Орджонікідзевугілля» на посаді вибійника 6 розряду з повним робочим днем під землею, з 30.09.2004 року по 12.12.2004 року на шахті «Нова» Державного підприємства «Дзержинськвугілля» на посаді підземного електрослюсаря 3 розряду та з 01.07.2014 року по 31.10.2014 року у Відособленому структурному підрозділі «Горлівська дирекція по виконанню проектів ліквідації шахт» Державного підприємства «Донецька обласна дирекція з ліквідації збиткових вугледобувних та вуглепереробних підприємств» на посаді машиніста підземних установок 2 розряду з повним робочим днем під землею; 3) зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області здійснити ОСОБА_1 з 15 вересня 2025 року перерахунок та виплату його пенсії за віком відповідно до вимог абз. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що при призначенні пенсії Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області протиправно не зараховано до його пільгового стажу періоди роботи з 16.03.1992 року по 15.11.1993 року на шахті «Вуглегірська» виробничого об`єднання «Орджонікідзевугілля» на посаді вибійника 6 розряду з повним робочим днем під землею, з 30.09.2004 року по 12.12.2004 року на шахті «Нова» Державного підприємства «Дзержинськвугілля» на посаді підземного електрослюсаря 3 розряду та з 01.07.2014 року по 31.10.2014 року у Відособленому структурному підрозділі «Горлівська дирекція по виконанню проектів ліквідації шахт» Державного підприємства «Донецька обласна дирекція з ліквідації збиткових вугледобувних та вуглепереробних підприємств» на посаді машиніста підземних установок 2 розряду з повним робочим днем під землею, що вплинуло на розмір його пенсії.
18 березня 2026 року відкрито провадження по справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження. В ухвалі було запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі надати суду відзив на позовну заяву зі всіма доказами на його підтвердження, які наявні у відповідача.
Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області надав суду відзив на позов ОСОБА_1 , в якому зазначив наступне.
Страховий стаж Позивача становив 21 рік 6 місяців.
До страхового стажу згідно трудової книжки не враховано періоди роботи на шахті «Вуглегірська» з 11.04.1985 року по 24.07.1985 року, з 10.10.1985 року по 18.11.1985 року, оскільки запис до трудової книжки внесено з порушенням вимог пункту 2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях від 20.06.1974 року № 162, та з 16.03.1992 року по 15.11.1993 ркоу, оскільки порушено вимоги пункту 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29.07.1993 року № 58.
Пільговий стаж роботи за Списком № 1 становив 10 років 10 місяців 05 днів.
До пільгового стажу не враховано періоди роботи:
- на шахті «Вуглегірська» ВО «Орджонікідзевугілля» з 16.03.1992 року по 15.11.1993 року, оскільки відсутня довідка, підтверджуюча пільговий характер роботи та накази про атестацію робочого місця;
- у ДП «Шахта «Нова» відповідно довідки від 11.09.2017 року № 16/784 з 30.09.2004 року по 12.12.2004 року, оскільки відсутня атестація робочого місця;
- у Горлівській виконавчій дирекції з ліквідації шахт ДП «Донецька обласна дирекція з ліквідації збиткових вугледобувних та вуглепереробних підприємств» з 01.01.2011 року по 30.06.2014 року, оскільки у реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутня інформація про дату та номер наказів, якими затверджено результати проведення атестації робочих місць за умовами праці, пільгова довідка та наказ про атестацію робочого місця особою не надано.
Водночас відповідно до вимог рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16.04.2018 року № 508/411/18-а заяву про призначення пенсії позивача ОСОБА_1 було переглянуто та до страхового стажу зараховано періоди роботи з 11.04.1985 року по 27.04.1985 року, з 10.10.1985 року по 18.11.1985 року та з 16.03.1992 року по 15.11.1993 року; до пільгового стажу за списком № 1 зараховано період роботи з 01.01.2011 року по 30.06.2014 року.
Страховий стаж особи становив 24 роки 17 днів.
Пільговий стаж за списком № 1 становив 14 років 3 місяці 22 дні, з них на підземних роботах з повним робочим днем – 3 роки 5 місяців 21 день.
Представник відповідача звертає увагу суду на те, що у зазначеному рішенні суду відсутні зобов`язання щодо зарахування періодів роботи з 16.03.1992 року по 15.11.1993 року, з 30.09.2004 року по 12.12.2004 року та з 01.01.2011 року по 30.09.2014 року до пільгового стажу з повним робочим днем на підземних роботах відповідно до статті 8 Закону № 345.
До страхового та пільгового стажу за списком № 1 не зараховано період роботи з 01.07.2014 року по 30.10.2014 року, оскільки відсутня сплата страхових внесків, що суперечить вимогам статті 24 Закону № 1058. Відповідно до заяви від 06.11.2019 року про перерахунок пенсії відповідно до частини 4 статті 42 Закону № 1058 до пільгового стажу за списком № 1 зараховано період роботи з 01.09.2017 року по 30.09.2019 року.
Пільговий стаж за списком № 1 становить 16 років 4 місяці 22 днів, з них на підземних роботах з повним робочим днем – 3 роки 5 місяців 21 день.
Враховуючи вищевикладене, представник відповідача вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Враховуючи відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.
Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.
Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_2 .
З 15 вересня 2017 року ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області і отримує пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до положень ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Як вбачається з матеріалів справи, позивачу було призначено пенсію на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 квітня 2018 року у справі № 805/411/18-а, яким було скасовано рішення № 865 від 14 грудня 2017 року заступника начальника Управління Пенсійного фонду України в м. Дзержинську Донецької області про відмову у призначення пенсії та зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в м. Дзержинську Донецької області розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 15 вересня 2017 року, зарахувавши до страхового стажу період роботи на шахті «Вугледарська» з 11 квітня 1985 року по 27 квітня 1985 року, з 10 жовтня 1985 року по 18 листопада 1985 року, з 16 березня 1992 року по 15 листопада 1993 року, до пільгового стражу період роботи з 01 січня 2011 року по 30 червня 2014 року на шахті «Нова».
Страховий стаж особи становив 24 роки 17 днів.
Пільговий стаж за списком № 1 становив 14 років 3 місяці 22 дні, з
них на підземних роботах з повним робочим днем – 3 роки 5 місяців 21 день.
До страхового та пільгового стажу за списком № 1 не зараховано період роботи з 01.07.2014 року по 30.10.2014 року, оскільки відсутня сплата страхових внесків.
Відповідно до заяви позивача від 06.11.2019 року про перерахунок пенсії відповідно до частини 4 статті 42 Закону № 1058 до пільгового стажу за списком № 1 йому було зараховано період роботи з 01.09.2017 року по 30.09.2019 року.
Пільговий стаж за списком № 1 становить 16 років 4 місяці 22 днів, з них на підземних роботах з повним робочим днем – 3 роки 5 місяців 21 день.
Отже, як вбачається з PC-право та не заперечуєтеся сторонами, під час обрахунку пільгового стажу позивача пенсійний орган не зарахував до його пільгового стажу період роботи з 16.03.1992 року по 15.11.1993 року на шахті «Вуглегірська» виробничого об`єднання «Орджонікідзевугілля» на посаді вибійника 6 розряду з повним робочим днем під землею, з 30.09.2004 року по 12.12.2004 року на шахті «Нова» Державного підприємства «Дзержинськвугілля» на посаді підземного електрослюсаря 3 розряду та з 01.07.2014 року по 31.10.2014 року у Відособленому структурному підрозділі «Горлівська дирекція по виконанню проектів ліквідації шахт» Державного підприємства «Донецька обласна дирекція з ліквідації збиткових вугледобувних та вуглепереробних підприємств» на посаді машиніста підземних установок 2 розряду з повним робочим днем під землею.
Позивач не згоден з таким розрахунком свого стажу, у зв`язку із чим звернувся до суду із даним позовом.
Суд, перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Статтею 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел передбачено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-ІV (далі по тексту Закон № 1058-ІV).
Стаття 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначає складові законодавства про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України «Про недержавне пенсійне забезпечення», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.
Законом, який відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій є Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ (далі - Закон № 1788-ХІІ).
Відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років.
Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 затверджено Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок № 383). Зазначений Порядок № 383 регулює застосування Списків під час обчислення стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Відповідно до пункту 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року. Список робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 року № 202 (далі - Список № 202). Згідно з розділом І Списку № 202 право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років, мають усі робітники, зайняті протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах в шахтах і на будівництві вугільних (сланцевих) шахт, керівники і спеціалісти підземних дільниць діючих і споруджуваних шахт для видобутку вугілля (сланцю).
Щодо не зарахованого стажу позивача суд зазначає наступне.
Так, період роботи ОСОБА_1 з 01.07.2014 року по 31.10.2014 року у Відособленому структурному підрозділі «Горлівська дирекція по виконанню проектів ліквідації шахт» Державного підприємства «Донецька обласна дирекція з ліквідації збиткових вугледобувних та вуглепереробних підприємств» на посаді машиніста підземних установок 2 розряду з повним робочим днем під землею, не зараховано до пільгового та страхового стажу у зв`язку із несплатою страхових внесків.
Приписами частини 1 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Отже, трудовий стаж стає страховим виключно за умови сплати страхових внесків.
У даному випадку обов`язок їх утримання і сплати покладався на Підприємство, що встановлено приписами частини 1 статті 14 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Згідно ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності останньої або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України, який затвердив постановою від 12 серпня 1993 року № 637 Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Пунктом 1 цього Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 3 Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Зважаючи на викладене, у разі відсутності відповідних записів у трудовій книжці, особа має право подати до органів пенсійного фонду довідку, що містить інформацію на підтвердження загального страхового стажу.
Згідно п. 18 вказаного Порядку за відсутності документів, про наявний стаж роботи і неможливістю одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, які зазначені в п. 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань неменше двох свідків, які знають заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.
Згідно із частиною другою статті 20 Закону № 1058-IV обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5 - 7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.
Як передбачено частинами четвертою – шостою, дев`ятою, десятою статті 20 Закону № 1058-IV, сплата страхових внесків здійснюється виключно в грошовій формі шляхом внесення відповідних сум страхових внесків до солідарної системи на банківські рахунки виконавчих органів Пенсійного фонду, а сум страхових внесків до накопичувальної системи пенсійного страхування - на банківський рахунок Накопичувального фонду або на банківський рахунок обраного застрахованою особою недержавного пенсійного фонду - суб`єкта другого рівня системи пенсійного забезпечення. Страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків. Страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом є: для страхувальників, зазначених у пунктах 1, 2, 4 статті 14 цього Закону, - календарний місяць. Днем сплати страхових внесків вважається: у разі перерахування сум страхових внесків у безготівковій формі з банківського рахунку страхувальника на банківський рахунок органу Пенсійного фонду - день списання установою банку, органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з банківського (спеціального реєстраційного) рахунку страхувальника незалежно від часу її зарахування на банківський рахунок органу Пенсійного фонду. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
Системний аналіз вказаних вище правових норм дає підстави дійти висновку про те, що до страхового стажу зараховується період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески. 
Крім того, суд також зазначає що позивач, як фізична особа та найманий працівник не може відповідати за заповнення свої трудової книжки посадовими особами підприємства на якому він працював.
Як вбачається з трудової книжки серії № НОМЕР_3 , ОСОБА_1 в період з 01.08.2008 року по 31.10.2014 року працював у Відособленому структурному підрозділі «Горлівська дирекція по виконанню проектів ліквідації шахт» Державного підприємства «Донецька обласна дирекція з ліквідації збиткових вугледобувних та вуглепереробних підприємств» на посаді машиніста підземних установок 2 розряду з повним робочим днем під землею (запис №№ 41-45). 
Суд зазначає, що відповідачем не доведено той факт що ОСОБА_1 не працював в період з 01.07.2014 року по 31.10.2014 року у Відособленому структурному підрозділі «Горлівська дирекція по виконанню проектів ліквідації шахт» Державного підприємства «Донецька обласна дирекція з ліквідації збиткових вугледобувних та вуглепереробних підприємств» на посаді машиніста підземних установок 2 розряду з повним робочим днем під землею.
Суд також наголошує на тому, що відповідно до статті 4 Закону № 2464-IV платниками єдиного внеску є, зокрема, роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.
Відповідно до статті 26 Закону № 2464-IV, посадові особи платників єдиного внеску несуть адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення порядку нарахування, обчислення і строків сплати єдиного внеску.
Таким чином, обов`язок щодо сплати єдиного внеску покладено саме на роботодавця, який здійснив нарахування цього внеску та утримання його із заробітної плати позивача.
Крім того суд зазначає, що, фактично, внаслідок невиконання відособленим структурним підрозділом «Горлівська дирекція по виконанню проектів ліквідації шахт» Державного підприємства «Донецька обласна дирекція з ліквідації збиткових вугледобувних та вуглепереробних підприємств» обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України, позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаних підприємствах, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.
Вказаний висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 24 травня 2018 року у справі № 490/12392/16-а, від 01 листопада 2018 року у справі № 199/1852/15-а.
Суд також зауважує, що відмова у зарахуванні до страхового та пільгового стажу позивача періоду з 01.07.2014 року по 31.10.2014 року з підстави, як не сплата єдиного внеску, є протиправною, оскільки покладає на пенсіонера надмірний індивідуальний тягар за ймовірні порушення роботодавцем, а не працівником вимог законодавства.
Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 27.03.2018 року у справі № 208/6680/16-а, від 23.03.2019 року у справі № 688/947/17, від 09.09.2019 року у справі № 242/5448/16-а, від 31.10.2019 року у справі № 235/7373/16.
Отже, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області протиправно не зараховано до пільгового та страхового стажу позивача період його роботи з 01.07.2014 року по 31.10.2014 року у Відособленому структурному підрозділі «Горлівська дирекція по виконанню проектів ліквідації шахт» Державного підприємства «Донецька обласна дирекція з ліквідації збиткових вугледобувних та вуглепереробних підприємств» на посаді машиніста підземних установок 2 розряду з повним робочим днем під землею.
Щодо періодів роботи ОСОБА_1 з 16.03.1992 року по 15.11.1993 року на шахті «Вуглегірська» виробничого об`єднання «Орджонікідзевугілля» на посаді вибійника 6 розряду з повним робочим днем під землею, з 30.09.2004 року по 12.12.2004 року на шахті «Нова» Державного підприємства «Дзержинськвугілля» на посаді підземного електрослюсаря 3 розряду, суд зазначає наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, період роботи позивача на шахті «Вуглегірська» ВО «Орджонікідзевугілля» з 16.03.1992 року по 15.11.1993 року, не зараховано до страхового і пільгового стажу оскільки відсутня довідка, підтверджуюча пільговий характер роботи та накази про атестацію робочого місця, а період роботи в ДП «Шахта «Нова» відповідно довідки від 11.09.2017 року № 16/784 з 30.09.2004 року по 12.12.2004 року, оскільки відсутня атестація робочого місця.
Як вбачаться з трудової книжки НОМЕР_3 виданої на ім`я ОСОБА_1 вбачається, що 16.03.1992 року позивача прийнято на шахту «Вуглегірська» виробничого об`єднання «Орджонікідзевугілля» учнем вибійника з повним робочим днем під землею (запис № 20), з 18.03.1992 року по 27.05.1992 року навчався при учбово-курсовому комбінаті виробничого об`єднання «Орджонікідзевугілля» за професією вибійник на вибійних молотках, а з 27.05.1992 року переведений вибійником 6 розряду з повним робочим днем під землею (запис № 21) і 15.11.1993 року звільнений за власним бажанням (запис № 22). 
07 червня 2004 року ОСОБА_1 прийнято на роботу на «Шахту «Нова» ДП «Дзержинськвугілля» вибійником на вибійних молотках 6 розряду (запис № 36), 18.06.2004 року переведено на тому ж підприємстві електрослюсарем підземним 3 розряду (запис № 37) і 15.12.2004 року звільнено за п. 5 ст. 36 КЗпП України в зв`язку з переводом на Державне підприємство «Шахта «Нова» (запис № 38), де наступного дня, тобто 16.12.2004 року, приступив до роботи за тією ж посадою і працював до 31.07.2007 року, що підтверджується архівною довідкою ДП «Торецьквугілля», яка міститься в матеріалах пенсійної справи.
Як вже було зазначено у відповідності до положень Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затвердженого Постановою КМУ від 12 серпня 1993 року № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Постановою Кабінету Міністрів України № 202 від 31 березня 1994 року затверджено Список робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років. У цьому переліку передбачено: підземні гірничі роботи в шахтах і на будівництві вугільних (сланцевих) шахт: Усі робітники, зайняті протягом повного робочого дня на підземних роботах, керівники і спеціалісти підземних дільниць діючих і споруджуваних шахт для видобутку вугілля (сланцю). 
Питання призначення пенсій на пільгових умовах згідно зі списками № 1 та № 2 деталізоване у Порядку застосування списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (далі - Порядок № 383).
Цей Порядок регулює застосування Списків під час обчислення стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Відповідно до п. 2 Порядку № 383 під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.
Відповідно до п. 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умови праці після 20 серпня 1992 року.
Пунктом 4 Порядку № 383 визначено, що згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.92 N 442 (далі – Порядок проведення атестації робочих місць), атестація робочих місць за умовами праці (далі - атестація) проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років.
Зазначена постанова набула чинності з 21.08.1992 року. Це означає, що при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.1992, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації.
Результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація. Такий же порядок застосовується у разі припинення діяльності підприємства, установи, організації із визначенням правонаступника 
У разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.1997 року (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць) до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.
Пунктом 10 Порядку № 383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Таким чином, довідка уточнюючого характеру може бути основним доказом підтвердження пільгового стажу в період роботи на відповідних посадах або за професіями лише в тих випадках, коли відсутня трудова книжка чи відповідні записи у трудовій книжці. При цьому, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах, відповідно до положень статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що включені до Списку № 1, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією.
У спірні періоди роботи позивача діяв Список № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів СРСР № 10 від 26.01.1991 року, пункт а (1010100а) підрозділу 1 (10101000) розділу І (10100000) якого передбачає – всі робітники, зайняті повний робочий день на підземних роботах та Список № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету міністрів України від 16.01.2003 року № 36, відповідно до пункту 1.1а підрозділу 1, розділу 1 якого, також передбачено – усі робітники, зайняті повний робочий день на підземних роботах.
Отже, як вбачається з трудової книжки ОСОБА_1 та інших матеріалів його пенсійної справи, у спірні періоди своєї трудової діяльності він працював на різних підприємствах вугільної галузі України на посадах з особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці і виконував роботи в гірничому виробництві з повним робочим днем під землею, при цьому, записи в його трудовій книжці виконані роботодавцем у відповідності до положень Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників і не містять неточних або неправильних записів чи будь-яких виправлень.
Верховний суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в своїй постанові від 06.03.2018 року по справі № 127/9055/17 зазначив, що наявність сумніву не може нівелювати відомості трудової книжки, оформленої належним чином, та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого трудового стажу.
Отже, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області протиправно не зараховано до страхового та пільгового стажу роботи позивача з 16.03.1992 року по 15.11.1993 року на шахті «Вуглегірська» виробничого об`єднання «Орджонікідзевугілля» на посаді вибійника 6 розряду з повним робочим днем під землею, з 30.09.2004 року по 12.12.2004 року на шахті «Нова» Державного підприємства «Дзержинськвугілля» на посаді підземного електрослюсаря 3 розряду.
За правилами абз. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 року для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.
Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.
Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (юридична адреса: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, 3, код ЄДРПОУ 13486010) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії підлягають задоволенню.
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 1064,96 грн (квитанція № 7990-0749-9446-4572 від 15.03.2026 року)
Отже, враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача судових витрат зі сплати судового збору у розмірі 1064,96 грн.
Керуючись ст.ст. 2-15, 19-20, 42-48, 72-77, 90, 139, 118, 159-165, 199, 205, 244-250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (юридична адреса: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, 3, код ЄДРПОУ 13486010) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.
Визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (юридична адреса: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, 3, код ЄДРПОУ 13486010) щодо обрахунку розміру пенсії за віком ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).
Зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області (юридична адреса: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, 3, код ЄДРПОУ 13486010) зарахувати ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до його пільгового стажу періоди роботи з 16.03.1992 року по 15.11.1993 року на шахті «Вуглегірська» виробничого об`єднання «Орджонікідзевугілля» на посаді вибійника 6 розряду з повним робочим днем під землею, з 30.09.2004 року по 12.12.2004 року на шахті «Нова» Державного підприємства «Дзержинськвугілля» на посаді підземного електрослюсаря 3 розряду та з 01.07.2014 року по 31.10.2014 року у Відособленому структурному підрозділі «Горлівська дирекція по виконанню проектів ліквідації шахт» Державного підприємства «Донецька обласна дирекція з ліквідації збиткових вугледобувних та вуглепереробних підприємств» на посаді машиніста підземних установок 2 розряду з повним робочим днем під землею; 3) зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області здійснити ОСОБА_1 з 15 вересня 2025 року перерахунок та виплату його пенсії за віком відповідно до вимог абз. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (юридична адреса: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, 3, код ЄДРПОУ 13486010) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1064 (одна тисяча шістдесят чотири) грн 96 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Суддя І.М. Тарасенко