ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
25 березня 2026 року справа №160/1139/24 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Блохіна А.А., Казначеєва Е.Г., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17 листопада 2025 року у справі № 160/1139/24 (головуючий І інстанції Зеленов А.С.) за позовом ОСОБА_1 до Військово-лікарської комісії Національного військово-медичного клінічного центру "Головний військовий клінічний госпіталь", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Військова частина НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування висновку, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Військово-лікарської комісії Національного військово-медичного клінічного центру "Головний військовий клінічний госпіталь" (далі - відповідач), в якому просив:
- визнати протиправною та скасувати постанову Військово-лікарської комісії Військово-медичного клінічного центру “Головний військовий клінічний госпіталь” від 04.01.2024 року, що оформлена довідкою №312, щодо встановленого рівня придатності до військової служби ОСОБА_1 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 як “придатний до в/с”; 
- зобов`язати Військово-лікарську комісію Військово-медичного клінічного центру “Головний військовий клінічний госпіталь” провести військово-лікарську експертизу стану здоров`я ОСОБА_1 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 з метою визначення ступеня його придатності до військової служби з урахуванням судової експертизи.
Ухвалою суду від 5 березня 2024 року клопотання позивача про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача – задоволено. Залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача – Військову частину НОМЕР_1 у справі №160/1139/24.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 17 листопада 2025 року у задоволенні позову - відмовлено.
Позивачем подано апеляційну скаргу на рішення суду, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове рішення про відмову в задоволені позову через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушення норм матеріального, процесуального права.
Апелянт зазначив, що відповідно висновку ВЛК Військово – лікарської комісії Військово-медичного клінічного центру “Головний військовий клінічний госпіталь” №312 від 04.01.2024 позивача визнано придатним до військової служби. 
Суд проявив надмірний формалізм, що є порушеням права на справедливий судовий захист, у зв`язку з чим просив врахувати позицію Великої Палати Верховного Суду в постанові від 05.12.2018 у справі № П/9901/736/18, Верховного Суду в постановах у справах №№ 352/882/18, 826/13030/18, 826/11852/18, 819/313/18.
Також, рішення суду містить посилання про призначення двічі судово-медичної експертизи за клопотаннями позивача, однак в рішенні суду не вказано про причини непроведення такої експертизи.
Апелянт просив врахувати воєнний стан (масовані удари по енергетичній інфраструктурі), який унеможливив своєчасно ознайомитися зі справою і вивченням подальших дій з приводу проведення експертизи, оплати.
Через відмову у призначенні судово-медичної експертизи за клопотаннями позивача не було з`ясовані обставини, що мають значення для справи:
1) Чи відповідав стан здоров`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 висновку військово – лікарської комісії №312 від 04 січня 2024 року ВМКЦ «ГВКГ» щодо ступеня придатності (придатний) до військової служби, викладеної у постанові?
2) Чи застосовувався метод індивідуальної оцінки придатності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 до військової служби при складанні висновку військово – лікарської комісії ВМКЦ «ГВКГ» щодо ступеня придатності (придатний) до військової служби, викладеного у постанові ВЛК №312 від 04 січня 2024 року;
3) Чи були у військово – лікарської комісії ВМКЦ «ГВКГ» в наявності станом на 04 січня 2024 року незаперечні дані, що здатність ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до проходження військової служби за станом здоров`я не відновиться у найближчі два місяці?
4) Чи були у військово – лікарської комісії ВМКЦ «ГВКГ» в наявності станом на 04 січня 2024 року підстави для надання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відпустки за станом здоров`я або відпустки для реабілітації.
Відповідно до ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.
Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи апеляційної скарги, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Позивач проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 . 
Відповідно направлення від 13.12.2023 №138 (вих.3554) ВЧ НОМЕР_1 позивача направлено на медичний огляд військово-лікарською комісією з метою визначення ступеню придатності до військової служби. Попередній діагноз: Вертеброгенна лівобічна люмбоішиалгія, поширений остеохондроз хребта, протрузія міжхребцевого диску L5-S1, стійкий больовий м`язово-тонічний синдром. Часткове пошкодження передньої хрестоподібної зв`язки.
За наслідками проведеного медичного огляду військово-лікарської комісії Національного військово-медичного клінічного центру “Головний військовий клінічний госпіталь” позивачу видано довідку №312 від 04.01.2024. 
Діагноз та постанова військово-лікарської комісії про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): Ізольований міжхребцевий остеохондроз поперекового відділу хребта з больовим синдромом без порушення функції. Деформуючий остеоартроз І ст. лівого колінного суглоба з частковим пошкодженням ПХЗ, больовим синдромом при незначному порушені функції. Подагра, первинна, хронічний перебіг, стадія нестійкої ремісії. Подагричний артрит лівого колінного суглобу, ПФС І. Жировий гепатоз з незначним порушенням функції. Сечосольовий діатез. Вертеброгена лівобічна люмбалгія, стадія клінічної ремісії з м`язево-тонічним та больовим синдромом, з незначним порушенням функції. Захворювання, ТАК, пов`язані(а/е/і) з проходженням військової служби. На підставі статті 61-в, 64-г, 60-в, 54-в, 23-в графи ІІ розкладу хвороб, графи ТДВ придатний до військової служби.
06.01.2024 позивачем надано скарги до Військово-лікарської комісії Східного регіону Збройних сил України та Центральної військово-лікарської комісії Збройних сил України на висновок ВЛК №312 від 04.01.2024.
Як слідує з матеріалів адміністративної справи, а саме, з картки обстеження та медичного огляду №312, військовослужбовець ВЧ НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_1 , у ЗС 2013-2015, з лютого 2022, пройшов медичне обстеження.
На підставі статті 61-в, 64-г, 60-в, 54-в, 23-в графи ІІ розкладу хвороб, графи ТДВ придатний до військової служби.
Вказана картка містить відмітки щодо проведення обстеження спеціалістами за відповідними напрямками.
Апеляційний суд надає правову оцінку спірним правовідносинам та враховує наступне.
Відповідно до частини десятої статті 2 Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон № 2232) з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи, наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України.
За п. 1.1. Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
За п. 1.2 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України військово-лікарська експертиза - це: медичний огляд допризовників, призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, офіцерів запасу, які призиваються на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військово-навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів Міністерства оборони України (далі - ВВНЗ), учнів військових ліцеїв; колишніх військовослужбовців; працівників Збройних Сил України, які працюють у шкідливих та небезпечних умовах праці та залучаються до роботи з джерелами іонізуючого випромінювання (далі - ДІВ), компонентами ракетного палива (далі - КРП), джерелами електромагнітних полів (далі - ЕМП), лазерного випромінювання (далі - ЛВ), мікроорганізмами I-II груп патогенності, особливо небезпечними інфекційними хворобами; працівників допоміжного флоту Військово-Морських Сил Збройних Сил України (далі - ВМС Збройних Сил України); визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ, роботи за фахом; установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів.
За п. 2.1 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).
Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця. Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.
Тобто, лише вказані органи мають повноваження на визначення ступеня захворювання особи. У свою чергу, суд не може підміняти орган у виконані його дискреційних повноважень.
Такий висновок відповідає правовій позиції в постанові Верховного Суду від 18 квітня 2022 року у справі № 815/5707/16.
Відповідно, п.п. 2.3.3 п. 2.3 розділу І Положення №402 на Центральну військово-лікарську комісію покладається організація військово-лікарської експертизи у Збройних Силах України, а також: розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи; прийняття та перегляд постанов ВЛК про ступінь придатності колишніх військовослужбовців на період їх фактичного звільнення із Збройних Сил України.
Згідно з п.п. 2.3.4 п. 2.3 розділу І Положення №402 Центральна військово-лікарська комісія має право, зокрема, розглядати, переглядати, скасовувати, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК Збройних Сил України.
За п.п. 2.4.4 п. 2.4 розділу І Положення №402 на ВЛК регіону покладаються, зокрема: організація військово-лікарської експертизи, контроль за організацією та проведенням медичного огляду осіб, визначених у пункті 1.2 розділу I Положення, розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи.
Позивач посилається на те, що під час проходження військово-лікарської комісії, медичний огляд позивача комісією проводився з порушеннями пунктів 6.8, 6.9, 6.10, 6.12 Розділу ІІ Положення, відповідачем не враховано всю інформацію, що свідчить про формальний підхід до стану здоров`я останнього, а тому позивач вважає, що спірна постанова про визнання позивача придатним до військової служби є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.
Надаючи правову оцінку твердженням позивача про невідповідність висновків відповідача, вказаних у Довідці від 04.01.2024 №312, відповідно до якої позивача визнано придатним до військової служби, суд враховує, що за правовим висновком Верховного Суду, викладеного у постанові від 12.02.2021 у справі № 820/5570/16, при розгляді по суті спору у справах, у яких оспорюються висновки за результатами медичного огляду, суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності такого висновку виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права. Суди вправі перевіряти законність висновку щодо стану здоров`я лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку, зокрема на підставі Положення №402.
Тобто, суд не може самостійно на власний розсуд надавати оцінку діагнозу позивача.
Розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК, суд вправі перевірити законність висновку ВЛК в межах дотримання процедури прийняття цього висновку. 
Однак, у даному випадку, позивачем не надано підтвердження тих обставин, які б свідчили про порушення процедури прийняття оскаржуваного рішення ВЛК.
Крім того, за змістом спірної довідки, за наслідками проведеного медичного обстеження позивача, судом встановлено, що комісією ВЛК надано оцінку стану здоров`я позивача, враховано та досліджено медичні обстеження останнього та зроблено висновок про придатність позивача до несення військової служби.
За результатами проведеного медичного огляду позивача складено оскаржену довідку про придатність останнього до військової служби.
Водночас, суд враховує, що позивач оскаржив постанову військово-лікарської комісії, оформлену довідкою №312 від 04.01.2024 до Центральної військово-лікарської комісії Збройних сил України та Військово-лікарської комісії Східного регіону Збройних сил України.
Проте, медичною характеристикою ВЧ НОМЕР_1 від 07.03.2024 (вих. Від 18.03.2024 №1558/804) підтверджено висновок відповідача щодо придатності позивача до військової служби.
З медичної характеристики ВЧ НОМЕР_1 вбачається, що 04.01.2024 після проходження військово-лікарської комісії позивачу було рекомендовано ортопедом «Головного військового клінічного госпіталю» реабілітація в умовах УДМСЦВВ в АДРЕСА_1 . 
05.01.2024 позивач звернувся до КНП «Добропільська лікарня інтенсивного лікування» в якому проходив лікування в період з 05.01.2024 по 15.01.2024. 
16.01.2024 оглянутий сімейним лікарем КНП «Добропільський ЦПМСД».
Також, судом першої інстанції було вжито усіх заходів для об`єктивного розгляду вказаної справи з урахуванням її специфіки: судом двічі призначалася судово-медична експертиза. 
Зокрема, судом було призначено судово-медичну експертизу, проведення якої доручено Комунальній установі «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи», проте відповідна експертиза залишилась без виконання, з підстав відсутності відомостей щодо сплати позивачем рахунків за виконання відповідної експертизи.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України).
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволені позову.
Отже, спір за суттю вимог судом першої інстанції вирішений правильно, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, внаслідок чого відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.
Керуючись ст.ст. 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17 листопада 2025 року у справі № 160/1139/24 за позовом ОСОБА_1 до Військово-лікарської комісії Національного військово-медичного клінічного центру "Головний військовий клінічний госпіталь", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Військова частина НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування висновку, зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.
Повний текст постанови складений 25 березня 2026 року.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.В. Геращенко
Судді: А.А. Блохін
Е.Г. Казначеєв