Номер провадження: 33/813/712/26
Номер справи місцевого суду: 521/3654/25 
Головуючий у першій інстанції Непорада О. М. 
Доповідач Котелевський Р. І.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючий – суддя Котелевський Р.І.,
за участю: 
секретаря судового засідання – Тьосової Я.В.,
представника Одеської митниці Держмитслужби України – Ревенко Т.А.,
захисника – Желобницької А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Хаджибейського районного суду м.Одеси від 30.10.2025 року, якою: 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого ФОП « ОСОБА_1 », проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код - НОМЕР_1 ,
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, 
встановив:

Оскарженою постановою місцевого суду, ОСОБА_2 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України та на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товарів – безпосередніх предметів порушення митних правил, що становить 494570,16 грн. (чотириста дев`яносто чотири тисячі п`ятсот сімдесят гривень шістнадцять копійок) з конфіскацією товарів безпосередніх предметів порушення митних правил.
На підставі ч.2 ст.541 МК України, суд постановив у разі неможливості конфіскувати товари, стягнути з ОСОБА_3 , їх вартість 494570,16 грн. на користь держави.
Постановою суду також стягнуто судовий збір у сумі 605,60 грн.
Не погоджуючись із постановою суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову скасувати та закрити провадження по справі в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 
Обґрунтовуючи поважність причини пропуску строку на апеляційне оскарження зазначає, що останнє судове засідання по справі було призначене на 30.10.2025 року. Водночас у зазначену дату адвокат Логовський В.В., з яким договір про надання правничої допомоги було розірвано 31.12.2025 року, за дорученням іншого клієнта перебував у незапланованому службовому відрядженні за межами Одеської області, тому 29.10.2025 року ним було подано до суду письмове клопотання про відкладення розгляду справи.
Шаріф К. вказує, що лише 25.12.2025 року з Єдиного державного реєстру судових рішень йому стало відомо, що 30.10.2025 року судом ухвалено оскаржену постанову. Також зазначає, що постанова була оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень 25.12.2025 року.
Заслухавши суддю-доповідача; захисника Желобницьку А.О., яка підтримала клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження; думку представника митниці Ревенко Т.А., яка заперечувала проти задоволення клопотання про поновлення строку на оскарження; дослідивши матеріали справи про порушення митних правил, суд дійшов таких висновків.
Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому, що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.
Порядок провадження у справах про порушення митних правил встановлений розділом ХІХ Митного кодексу України.
Статтею 487 МК України передбачено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.
Згідно з 5 ст. 529 МК України, постанова суду (судді) у справі про порушення митних правил може бути оскаржена особою, стосовно якої вона винесена, представником такої особи або митним органом, який здійснював провадження у цій справі. Порядок оскарження постанови суду (судді) у справі про порушення митних правил визначається Кодексом України про адміністративні правопорушення та іншими законами України.
Так, згідно з вимогами ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
Аналогічні положення висвітлені й у ч.2 ст.294 КУпАП, відповідно до якої постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Апеляційний суд наголошує, що норми КУпАП та МК України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку, такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що первинна апеляційна скарга була подана захисником Шаріфа АК - адвокатом Логовським В.В. засобами поштового зв`язку 31.12.2025 року, однак була повернута йому постановою судді Одеського апеляційного суду від 29.01.2026 року з підстав недотримання захисником приписів ст.271 КУпАП (а.с.65-66).
Після цього, 05.02.2026 року, до місцевого суду вже безпосередньо ОСОБА_4 була подана ідентична за змістом апеляційна скарга, в якій він також порушив питання про поновлення строку на апеляційне оскарження.
Оцінюючи доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд враховує, що про існування оскарженої постановити місцевого суду, ОСОБА_5 було відомо щонайменше з 25.12.2025 року (про що зазначено в апеляційній скарзі), однак апеляційна скарга подана ним лише 05.02.2026 року, тобто поза межами строку на апеляційне оскарження, а також після того, як первинна апеляційна скарга захисника Логовського В.В. була повернута останньому.
При цьому, в апеляційній скарзі ОСОБА_2 не наводить будь-яких доводів стосовно обставин, які заважали йому подати скаргу після 25.12.2025 року у передбачених законом строк. Під час судового засідання захисник також не повідомив та не надав апеляційному суду доказів на підтвердження обставин існування у Шаріфа К. поважних причин пропуску строку на оскарження. Окрім цього, ОСОБА_2 до апеляційного суду не з`явився, додаткових пояснень на підтвердження існування поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження не надав.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2010 року по справі «Устименко проти України» Суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.
У цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
З урахуванням встановлених апеляційним судом обставин, суд вважає, що звертаючись із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Хаджибейського районного суду м.Одеси від 30.10.2025 року, ОСОБА_2 не надав суду доказів про наявність у нього перешкод у реалізації свого права на оскарження вказаного судового рішення у встановлений законом строк.
Будь-які докази поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, які б на даний час могли бути підставою для поновлення такого строку в матеріалах справи відсутні.
Враховуючи встановлені обставини та вимоги ч.2 ст.294 КУпАП, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання ОСОБА_3 про поновлення строку на апеляційне оскарження, тому скарга підлягає поверненню останньому.
Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення апеляційний суд, 
постановив:

Відмовити ОСОБА_6 в задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Хаджибейського районного суду м.Одеси від 30.10.2025 року.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення та оскарженню не підлягає.

Суддя 
Одеського апеляційного суду Р.І. Котелевський