МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 березня 2026 р.  	№ 400/1682/26 	
м. Миколаїв
Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Птичкіної В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу 
за позовом	ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , 	

до відповідача	Військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_2 	

про	визнання бездіяльності протиправною,	
ВСТАНОВИВ:
До Миколаївського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) із позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач) та просить суд:
-визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не прийняття та не розгляду заяви позивача ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 від 31.01.2026 року про нарахування та виплату позивачу ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , індексацію грошового забезпечення з листопада 2021 року по липень 2025 року, передбачену Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 № 1282-XII та Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078;
-визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не надання позивачу ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , офіційної довідки щодо грошового забезпечення ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 12.11.2021 року по 12.07.2025 року, а саме:
1) Розмір щомісячного грошового забезпечення по кожному місяцю вказаного періоду (оклади, надбавки, премії);
2) Дату та місяць останньої зміни структури грошового забезпечення (базовий місяць для індексації);
3) Наявність / відсутність нарахувань індексації за період 12.11.2021 по 12.07.2025 року;
4) Причини не нарахування індексації, якщо вона не проводилася;
5) Розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення;
6) Розрахунок вислуги років військовослужбовця ОСОБА_1 ;
-зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 розглянути заяву позивача ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 від 31.01.2026 про нарахування та виплату позивачу ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , індексацію-різницю грошового забезпечення за період проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , відповідно до норм абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44;
-витребувати у Військової частини НОМЕР_1 офіційну довідку щодо грошового забезпечення позивача ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 12.11.2021 року по 12.07.2025 року, а саме:
1) Розмір щомісячного грошового забезпечення по кожному місяцю вказаного періоду (оклади, надбавки, премії);
2) Дату та місяць останньої зміни структури грошового забезпечення (базовий місяць для індексації);
3) Наявність / відсутність нарахувань індексації за період 12.11.2021 по 12.07.2025 року;
4) Причини не нарахування індексації, якщо вона не проводилася;
5) Розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення;
6) Розрахунок вислуги років військовослужбовця ОСОБА_1 .
На обґрунтування позову позивач зазначив, що надіслав на поштову адресу відповідача заяву, відповідь на який на час звернення з позовом не надано у встановленому законом порядку та строк.
Відповідач позов не заперечив.
Із заяв по суті та доданих до них доказів, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні ним правовідносини.
01.02.2026 позивач направив на поштову адресу відповідача заяву, в якій просив нарахувати та виплатити йому індексацію грошового забезпечення з листопада 2021 року по липень 2025 року. Відповідно до трекінгу поштового відправлення № 5007400098843, відправлення було вручене за довіреністю 09.02.2026. Отже, строк для розгляду заяви почав свій відлік з 10.02.2026.
01.02.2026 позивач направив на поштову адресу відповідача рапорт, в якому просив надати офіційну довідку щодо нарахованого забезпечення за період з 12.11.2021 по 12.07.2025, а саме: розмір щомісячного грошового забезпечення по кожному місяцю вказаного періоду (оклади, надбавки, премії); дату та місяць останньої зміни структури грошового забезпечення (базовий місяць для індексації); наявність/відсутність нарахувань індексації за період з 12.11.2021 по 12.07.2025; причини ненарахування індексації, якщо вона проводилась; розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення; розрахунок вислуги років позивача. Відповідно до трекінгу поштового відправлення № 5007400098851, відправлення було вручене за довіреністю 09.02.2026. Отже, строк для розгляду рапорту почав свій відлік з 10.02.2026.
25.03.2026 до суду надійшло клопотання про долучення доказів, в якому представник позивача просив суд долучити до матеріалів справи копію листа від 02.03.2026 з додатками. Представник позивача вказав, що 15.03.2026 позивач отримав лист відповідача № 1052 від 02.03.2026. Зі змісту доданого встановлено, що відповідачем було розглянуто заяву та рапорт позивача та 02.03.2026 надано відповідь та довідки про грошове забезпечення позивача.
Вирішуючи спірні правовідносини, суд зазначає наступне.
Згідно з абзацом 4 частини першої статті 1 Закону України від 02.10.1992 № 2657 "Про інформацію" (далі - Закон № 2657), інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.
Відповідно до частин першої-другої статті 11 Закону № 2657, інформація про фізичну особу (персональні дані) - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована. Не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини. До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, а також адреса, дата і місце народження. Кожному забезпечується вільний доступ до інформації, яка стосується його особисто, крім випадків, передбачених законом.
Згідно з частинами першою-другою статті 21 Закону № 2657, інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація. Конфіденційною є інформація про фізичну особу, інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень, а також інформація, визнана такою на підставі закону. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, якщо інше не встановлено законом. Відносини, пов`язані з правовим режимом конфіденційної інформації, регулюються законом.
Судом установлено, що зміст питань у заяві до відповідача відповідає вимогам звернення, а отже відповідач мав розглянути заяву в порядку Закону України від 02.10.1996 № 393/96-ВР "Про звернення громадян" (далі - Закон № 393).
Згідно з частиною першою статті 1 Закону № 393, громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
Відповідно до приписів статті 15 Закону № 393, посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).
Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.
Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.
Згідно зі статтею 20 Закону № 393, звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів. На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну. Звернення громадян, які мають встановлені законодавством пільги, розглядаються у першочерговому порядку.
Суд встановив, що відповідь на заяву відповідача була надана 02.03.2026. Враховуючи початок строку для розгляду звернення 10.02.2026, суд робить висновок про виконання відповідачем обов`язку із розгляду звернення. 
Стосовно позовної вимоги, що пов`язана із Рапортом.
Механізм оформлення, подання, реєстрації розгляду, прийняття та повідомлення рішення за результатами розгляду рапортів військовослужбовців у Міністерстві оборони України (далі Міноборони), Збройних Силах України (далі Збройні Сили) та Державній спеціальні службі транспорту визначений затвердженим наказом Міністерства оборони України від 06.08.2024 № 531 «Порядком організації роботи з рапортами військовослужбовців у системі Міністерства оборони України» (далі Порядок № 531).
Відповідно до норм Порядку № 531, з питань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби, а також особистих питань військовослужбовець звертається з рапортом до безпосереднього командира (начальника), а у разі якщо він не може вирішити порушені у рапорті питання, - до наступного прямого командира (начальника).
Командири (начальники) надають відповідь на паперовий рапорт військовослужбовця шляхом накладення резолюції.
Непогодження рапорту безпосереднім та/або прямими командирами (начальниками) не перешкоджає подальшому руху рапорту для його розгляду командиром (начальником) або іншою посадовою особою, яка уповноважена приймати рішення стосовно порушеного в рапорті питання, та прийняття рішення по суті рапорту.
Часом подання паперового рапорту є дата передачі рапорту на погодження безпосередньому командиру (начальнику) військовослужбовця, а у разі відмови в розгляді рапорту безпосереднім командиром (начальником) дата передачі рапорту прямому командиру (начальнику).
У пункті 9 розділу ІІІ Порядку № 531 вказано, що розгляд паперового рапорту військовослужбовця всіма його прямими командирами (начальниками) здійснюється:
1) невідкладно, але не пізніше ніж за 48 годи із часу подання військовослужбовцем рапорту щодо питань, які стосуються військової дисципліни, обов`язків особового складу під час виконання бойових наказів (розпоряджень), збереження життя та здоров`я особового складу, відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин;
2) у строк не більше 14 днів із дня подання військовослужбовцем рапорту щодо питань, які не відносяться до питань, визначених підпунктом 1 цього пункту.
Суд встановив, що рапорт відповідачем було розглянуто частково, а саме не надано позивачу розрахунок вислуги років позивача.
Отже, матеріалами справи підтверджено виконання обов`язку із розгляду звернення, а також частковий розгляд рапорту позивача, у зв`язку із чим позов підлягає частковому задоволенню.
Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд вказує, що задовольняючи позовні вимоги, суд користується повноваженнями, передбаченими частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: самостійно визначає формулювання резолютивної частини рішення суду, з метою її більш ефективного виконання та надання повного захисту правам позивача.
Судові витрати у справі відсутні.
Керуючись статтями 9, 22, 139, 241-246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України , суд

ВИРІШИВ:

Адімінстративний позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненадання за рапортом ОСОБА_1 від 31.01.2026 розрахунку вислуги років ОСОБА_1 .
В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В. Птичкіна