ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/11537/25 Суддя (судді) першої інстанції: Олена ЛУКАШОВА
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2026 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді: Осіпової О.О.,
суддів: Златіна С.В., Кравченка Є.Д.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2025 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, - 

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить:
визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням II групи інвалідності, пов`язаної з проходженням військової служби;
зобов`язати прикордонний загін призначити га виплатити йому одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням II групи інвалідності пов`язаної з проходженням військової служби у розмірі 90-кратпого прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому встановлено відповідну групу інвалідності.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачем протиправно відмовлено позивачу у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги внаслідок встановлення II групи інвалідності, пов`язаної з проходженням військової служби.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2025 року у задоволенні позову відмовлено, оскільки з акту від 26.03.2025р. №26-2025 розслідування нещасного випадку, що стався 04 грудня 2023 року близько 18:30 у ІНФОРМАЦІЯ_1 встановлено, що про нещасний випадок, що стався з солдатом ОСОБА_1 є наслідком вчинення кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.2 ст.286 КК України (вирок Борзнянського районного суду Чернігівської області від 28.05.2025 у справі № 730/85/25).
На підставі наведеного, суд дійшов висновку, що відповідач правомірно відмовив позивачу у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги внаслідок встановлення II групи інвалідності, пов`язаної з проходженням військової служби.
Позивач, не погодившись із рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, як таке, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки згідно зі свідоцтвом про хворобу від 13.11.2024р. №1978/843 травма, отримана ОСОБА_1 , визнана такою, що пов`язана з проходженням військової служби, та відповідно до витягу з рішення експертної комісії від 15.05.2025р. №114/25/1136/В позивачу було встановлено ІІ групу інвалідності, причина якої - травма, пов`язана з проходженням військової служби. 
Тому орган, що призначає виплату, не має права підміняти собою медичні експертні установи та переоцінювати причину інвалідності виключно на підставі вироку суду у кримінальній справі, який стосується факту порушення Правил дорожнього руху, а не медичної етіології інвалідності. 
Крім того, судом першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення не було враховано, що позивач вчинив злочин не умисно, а з необережності, що вбачається з ч.2 ст.286 КК України, оскільки дорожньо-транспортна пригода є нещасним випадком, а не умисним діянням, спрямованим на отримання каліцтва. 
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.01.2026р. апеляційне провадження відкрито та встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу. 
У встановлений апеляційним судом строк від відповідача не надійшов відзив на апеляційну скаргу. 
Враховуючи, що від учасників справи не надійшло клопотань про розгляд справи за їх участі, розгляд справи вирішено проводити у порядку письмового провадження.
Згідно зі ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу у ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ).
Відповідно до витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 09.01.2025 року № 38-ОС позивач виключний із списків особового складу та всіх видів забезпечення з 26.12.2024 за станом здоров`я.
12.05.2025 позивачу проведено оцінювання повсякденного функціонування особи та згідно з витягом з рішення експертної команди №114/25/1136/В від 15.05.2025 позивачу встановлено II групу інвалідності.
Актом від 26.03.2025 №26-2025 розслідування нещасного випадку, що стався 04 грудня 2023 року близько 18:30 у ІНФОРМАЦІЯ_1 встановлено, що груповий нещасний випадок стався з солдатом ОСОБА_1 , старшим солдатом ОСОБА_2 та солдатом ОСОБА_3 під час виконання ними обов`язків військової служби відповідно до вимог частини 4 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Відповідно до вироку Борзнянського районного суду Чернігівської області від 28.01.2025 у справі №730/85/25 ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі 3 роки зі звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком в 1 рік.
Згідно зі свідоцтвом про хворобу від 13.11.2024 №1978/843 внаслідок ДТП 04.12.2023 позивач отримав травми та направлений на ВЛК внаслідок наявності захворювання, яке зумовлює непридатність до військової служби.
Свідоцтвом про хворобу від 13.11.2024 №1978/843 встановлено, що травма, «ТАК, пов`язана з проходженням військової служби» на підставі ст. 81 графи II додатку 5 Положення про проходження медичного огляду в Державній прикордонній службі України (Наказ МВС України №441 від 25.06.2024р.): непридатний до військової служби з переоглядом через 9 місяців.
На звернення позивача листом відповідач відмовив позивачу у нарахування та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням II групи інвалідності пов`язаної з проходженням військової служби, оскільки нещасний випадок, що стався з солдатом ОСОБА_1 є наслідком вчинення ним кримінального правопорушення.
Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Оцінюючі висновки суду першої інстанції на предмет їх відповідності нормам матеріального та процесуального права, та, перевіряючи повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232-XII), «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII), Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, який набрав чинності з 24.01.2014 (далі - Порядок №975).
За приписами статті 41 Закону №2232-XII виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві.
Виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-XII від 20.12.1991 (далі - Закон №2011-XII) відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Згідно з частиною першою статті 16 Закону №2011-ХІІ одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Частиною другою 16 Закону №2011-ХІІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі:
1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби;
2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби;
3) загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві;
4) встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті;
5) встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби;
6) встановлення військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження строкової військової служби, цих зборів, служби у військовому резерві;
7) отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби;
8) отримання військовослужбовцем строкової військової служби поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання у період проходження ним строкової військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою із строкової військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, пов`язаних з проходженням військової служби, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її із строкової військової служби;
9) отримання військовозобов`язаним, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, або резервістом поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності в період проходження зборів чи служби у військовому резерві або не пізніше ніж через три місяці після закінчення таких зборів чи виконання резервістом обов`язків служби у військовому резерві.
Відповідно до ст. 16-1 Закону №2011-XII у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Статтею 16-2 Закону №2011-XII визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі:
а) 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпункті 1 пункту 2 статті 16 цього Закону;
500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпунктах 2-3 пункту 2 статті 16 цього Закону;
б) 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).
Одноразова грошова допомога у випадках, зазначених у підпунктах 5-9 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується залежно від встановленої військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту інвалідності та ступеня втрати ним працездатності у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому у випадках, зазначених у підпункті 5 пункту 2 статті 16 цього Закону, розмір одноразової грошової допомоги не може бути меншим за 70-кратний прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року.
Згідно з частинами першою, шостою, восьмою статті 16-3 Закону №2011-ХІІ одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою чи заявою їх законних представників. У разі відмови якоїсь з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону, від призначення та отримання одноразової грошової допомоги, або якщо одна із зазначених осіб у строк, встановлений пунктом 8 цієї статті, не реалізувала своє право на призначення та отримання такої допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги. Особам, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її виплата здійснюється незалежно від реалізації права на призначення та отримання такої допомоги будь-якою з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону. Одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами. Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.
Разом з тим, статтею 16-4 Закону №2011-ХІІ визначені випадки, за яких призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються - якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), захворювання, інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком:
а) вчинення ним кримінального або адміністративного правопорушення;
б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння;
в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом);
г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.
Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України. (пункт 9 статті 16-3 Закону № 2011-ХІІ).
Так, на виконання Закону №2011-XII Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» від 25.12.2013 (далі - Порядок № 975).
Цей Порядок визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст).
Згідно з пунктом 3 Порядку № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності - дата, зазначена у витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або довідці медико-соціальної експертної комісії, а у разі повторного огляду/оцінювання, зміни групи інвалідності чи причинного зв`язку - дата, зазначена у витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи/довідці медико-соціальної експертної комісії про повторне встановлення інвалідності або відомості з електронної системи щодо оцінювання повсякденного функціонування особи.
Пунктом 4 Порядку № 975 визначено, одноразова грошова допомога призначається, зокрема, у разі:
4) встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин;
5) встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби;
6) встановлення військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту, призваному на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження строкової військової служби, цих зборів, служби у військовому резерві;
7) отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через один рік після звільнення її з військової служби;
8) отримання військовослужбовцем строкової військової служби поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання у період проходження ним строкової військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою із строкової військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, пов`язаних з проходженням військової служби, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її із строкової військової служби;
9) отримання військовозобов`язаним, призваним на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, або резервістом поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності в період проходження зборів чи служби у військовому резерві або не пізніше ніж через три місяці після закінчення таких зборів чи виконання резервістом обов`язків служби у військовому резерві.
Пунктами 15, 29 Порядку № 975 визначено, що рішення про відмову у призначенні грошової допомоги може бути оскаржено в установленому порядку.
Призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), захворювання, інвалідність чи часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного чи резервіста є наслідком:
вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення;
вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння;
навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом);
подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.
Зокрема, з матеріалів судової справи встановлено, що підставою для відмови позивачу виплаті одноразової грошової допомоги є те, що нещасний випадок, що стався з солдатом ОСОБА_1 , є наслідком вчинення ним кримінального правопорушення.
Так, судом встановлено, що відповідно до вироку Борзнянського районного суду Чернігівської області від 28.01.2025 у справі №730/85/25 позивача визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі 3 роки зі звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком в 1 рік. Вказаний вирок суду набрав законної сили 28.02.2025.
З Акту від 26.03.2025 №26-2025 розслідування нещасного випадку, що стався 04 грудня 2023 року близько 18:30 у ІНФОРМАЦІЯ_1 встановлено, що нещасний випадок, що стався з солдатом ОСОБА_1 , є наслідком вчинення кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.2 ст.286 КК України (вирок Борзнянського районного суду Чернігівської області від 28.05.2025 у справі № 730/85/25).
На підставі наведеного, колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що відповідач правомірно відмовив позивачу у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги внаслідок встановлення II групи інвалідності, пов`язаної з проходженням військової служби.
З приводу посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що згідно зі свідоцтвом про хворобу від 13.11.2024р. №1978/843 травма, отримана ОСОБА_1 , визнана такою, що пов`язана з проходженням військової служби, та відповідно до витягу з рішення експертної комісії від 15.05.2025р. №114/25/1136/В позивачу було встановлено ІІ групу інвалідності, причина якої - травма, пов`язана з проходженням військової служби, колегія суддів вважає необхідним відмітити, що свідоцтво про хворобу чи рішення експертної комісії не є безумовною підставою для виплати військовослужбовцю одноразової грошової допомоги, оскільки конкретні обставини отримання ним травми, що спричинила стійку втрату працездатності, а також прямий причинний зв`язок із виконанням обов`язків військової служби повинні встановлюватися в результаті службового розслідування, а факт вчинення військовослужбовцем злочину або адміністративного правопорушення мають підтверджуватися вироком суду, що набрав законної сили, або постановою компетентного органу (посадової особи), уповноваженої розглядати таке правопорушення, на підставі належних та допустимих доказів.
Отже, саме акт службового розслідування встановлює усі необхідні обставини для з`ясування обставин, де, коли і за яких умов було отримано травму військовослужбовцем, в той час як свідоцтво про хворобу (та/або рішення експертної комісії) перш за все підтверджує медичний факт травми або захворювання та встановлює відсоток втрати працездатності або групу інвалідності.
Тобто, враховуючи пункт 29 Порядку № 975, де вказано, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо травма, інвалідність військовослужбовця є наслідком вчинення ним кримінального правопорушення, можна дійти чіткого висновку, що зазначення у свідоцтві про хворобу чи рішенні експертної комісії «травма, пов`язана з проходженням військової служби» не гарантує виплату одноразової грошової допомоги у випадку, коли травма є наслідком протиправних дій особи, яка їх вчинила.
Відповідно до п.8 акту № 26-2025 розслідування нещасного випадку, що стався 04 грудня 2023 року приблизно 18:30 у ІНФОРМАЦІЯ_1 акт про нещасний випадок, що стався з солдатом ОСОБА_1 , комісією вирішено не складати внаслідок того, що зазначений нещасний випадок є наслідком вчинення кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 2 ст. 286 КК України (вирок Борзнянського районного суду Чернігівської області від 28.05.2025 у справі № 730/85/25) (а.с.36). 
Також колегія суддів не погоджується із посиланнями позивача на те, що судом першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення не було враховано, що позивач вчинив злочин не умисно, а з необережності, що вбачається з ч.2 ст.286 КК України, оскільки дорожньо-транспортна пригода є нещасним випадком, а не умисним діянням, спрямованим на отримання каліцтва, оскільки згідно із законодавством, яке регулює спірні правовідносини, якщо травма, поранення або загибель військовослужбовця настали внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення, то форма вини (умисел чи необережність) не має вирішального значення для відмови у виплаті одноразової грошової допомоги, адже пункт 29 Порядку № 975 не розмежовує умисне чи необережне вчинення військовослужбовцем злочину в якості підстави для нездійснення виплат.
Тобто право на одноразову грошовому допомогу втрачається, незалежно від того, чи діяв військовослужбовець умисно чи необережно, вчиняючи кримінальне правопорушення, оскільки визначальним є сам факт причинно-наслідкового зв`язку між протиправними діями та отриманою ним травмою. 
Тобто, доводи апелянта не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.
Відповідно до частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі вищезазначеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для його скасування. 
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 322, 328, 329 КАС України, колегія суддів,- 

П О С Т А Н О В И Л А: 

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2025 року у справі № 620/11537/25 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та подальшому оскарженню не підлягає відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 263, п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О.О. Осіпова

Суддя С.В. Златін

Суддя Є.Д. Кравченко