Справа № 134/243/26
2/134/322/2026

Р І Ш Е Н Н Я 
Іменем України

19 березня 2026 року      селище Крижопіль

Крижопільський районний суд Вінницької області
в складі: головуючої судді Швець Л.В., 
при секретарі судового засідання Томашенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному проваджені з повідомленням (викликом) сторін в приміщенні суду селища Крижопіль цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 4367930 від 04.01.2021 року у розмірі 17375,38 грн.,судовий збір в розмірі 2422,40 грн.
Позовна заява мотивована тим, що 04.01.2021 року між Товариство з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» та ОСОБА_1 за допомогою веб сайту https://alexcredit.ua який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем Товариство з обмеженою відповідальністю «Алекскредит», було укладено Договір про надання кредиту № 4367930, шляхом обміну електронними повідомленнями, який підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором Відповідача № PS4367930. Відповідно до умов п.1.3. Договору позики ТОВ «Алекскредит» надало відповідачу у власність грошові кошти (позику) в сумі 2600 гривень перерахувавши кошти на картковий рахунок котрий надано ОСОБА_1 , а саме: № НОМЕР_1 , номер операції: НОМЕР_2 (що підтверджується довідкою ТОВ «ФК «Елаєнс» про прийняття до виконання платіжної інструкції відповідно до умов договору № 41346335 про переказ коштів від 18.10.2017 р.). Платіж був виконаний 04.01.2021 року. Уклавши цей Договір, Позичальник підтверджує, що він ознайомлений з цим Договором та Правилами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись своїх обов`язків та виконувати їх (п. 7.2. Договору позики). Пунктом 1.7.1. Договору передбачено, що у випадку користування Кредитом менше ніж 5 (п`ять) календарних днів, Позичальник сплачує фіксовану суму Процентів за користування кредитом, яка складає 7,65% від визначеної в п. 1.3. цього Договору суми кредиту. Пунктом 1.7.2. Договору визначено, що ставки нарахування Процентів за користування кредитом за Загальними умовами кредитування (п. 2.15. Правил) при укладенні Договору: - в Базовий період протягом 21 календарних днів з 04.01.2021 року до 25.01.2021 року (включно) у розмірі 1,53 % за один день користування Кредитом (Акційна процентна ставка (п. 2.1. Правил)); - в Спеціальний період (п. 2.41. Правил) протягом 180 календарних днів з 26.01.2021 року до 24.07.2021 року (включно) у розмірі 3% за один день користування Кредитом (Спеціальна процентна ставка (п. 2.35. Правил)). Однак, ОСОБА_1 порушила умови Договору позики та не виконувала покладені на неї зобов`язання належним чином у зв`язку з чим станом на 30.08.2025 року сума заборгованості відповідача за Договором про надання кредиту № 4367930 від 04.01.2021 року становить 17 375,38 грн. 38 коп., з яких: 2600 грн. сума кредиту; 14 775,38 грн. нараховані проценти за користування кредитом. За період дії договору Позичальником сплачено за договором 100 грн. в рахунок погашення відсотків та 0 грн. в рахунок погашення тіла кредиту по договору про надання кредиту № 4367930 від 04.01.2021 року, що відповідно відображено у розрахунку заборгованості. Будь-які інші платежі зі сторони Відповідача були відсутні. Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється у три роки, ст. 257 Цивільного кодексу України. Указом Президента України Про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України №2102-ІХ від 24 лютого 2022 року в Україні введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався і на теперішній час його дію не припинено. Згідно Закону № 2120 від 15 березня 2022 року в Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України доповнили пункт 19, яким законодавець чітко визначив, що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Таким чином, сторона позивача не пропустила строк позовної давності та вимушена звернутися до суду для захисту свого права. Тому представник позивача просить стягнути з відповідачки суму заборгованості за Договором про надання кредиту № 4367930 від 04.01.2021 року в розмірі 17 375,38 грн. та суму сплаченого судового збору в розмірі 2 662 грн. 40 коп.
Ухвалою судді від 17 лютого 2026 року було зобов`язано Крижопільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Тульчинському районні Вінницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України надати відомості про зміну прізвища ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на « ОСОБА_3 », так як відповідно до листа Городківської сільської ради Тульчинського району Вінницької області № 05-01/227 від 16.02.2026 року, зазначено, що прізвище « ОСОБА_4 » змінено з прізвища « ОСОБА_3 ».
20 лютого 2026 року з Крижопільського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Тульчинському районні Вінницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України надійшла відповідь, про те, що проведеною перевіркою, згідно відомостей Державного реєстру актів цивільного стану громадян, виявлено актовий запис про шлюб гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який складений Крижопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тульчинському районі Вінницької області Хмельницького Міжрегіонального управління Міністерства юстиції України 24.06.2022 року. При реєстрації шлюбу гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , змінила прізвище на « ОСОБА_3 ».
Ухвалою суду від 24 лютого 2026 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою від 24 лютого 2026 року вирішено питання витребування доказів.
27 лютого 2026 року відповідачка ОСОБА_5 через систему «Електронний суд» подала відзив, в якому просила у задоволенні позову ТОВ «Алекскредит» відмовити повністю. Свій відзив мотивувала наступним: щодо строк позовної давності – зазначила, що кредит отримано 06.01.2021 року терміном на 30 днів. Строк виконання настав у лютому 2021 року. Позивач звернувся до суду лише у лютому 2026 року пропустивши загальний 3-річний строк позовної давності (ст. 257 ЦК України). Тому просить застосувати наслідки спливу позовної давності та відмовити у позові; щодо незаконності нарахувань – зазначила, що позивач вимагає 17 375,38 грн. при тілі кредиту 2600 грн. Разом з тим, нарахування відсотків поза межами строку дії договору є незаконним. Сума штрафів та пені також перевищує законодавчі ліміти для мікрозаймів.
03 березня 2026 року представник позивача ОСОБА_6 через систему «Електронний суд» надіслав відповідь на відзив, я вкій просив задовільнити позовні вимоги позивача повністю. Свою відповідь на відзив мотивує тим, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 256, 257 ЦК України). Згідно ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», який набрав чинності 02.04.2020, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Крім того, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 19 наступного змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії». У подальшому, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» (у редакції від 08.11.2023) пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України викладено у наступній редакції: «У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану». Отже, строк позовної давності не сплив. Відповідач був ознайомлений з Договором та правилами, повністю розумів, погоджувався і зобов`язувався неухильно дотримуватись своїх обов`язків. Однак відповідач не дотримався та порушив умови Договору про надання кредиту та не виконував покладені на нього зобов`язання належним чином. Відповідачу нараховані відсотки в межах дії Договору про надання кредиту, які погодженні ОСОБА_2 та ТОВ «Алекскредит». В щоденному розрахунку заборгованості чітко, зрозуміло та вірно відображено, що відсотки нараховані з 04.01.2021 року по 24.07.2021 року (включно). Отже, відсотки нараховані в межах Договору про надання кредиту, які погодив сам відповідач з ТОВ «Алекскредит» та підлягають стягненню. Разом з тим, відповідачу нараховані відсотки за Договором про надання кредиту, а не пеня та штраф. Договір про надання кредиту укладався на момент дії редакції Закону України «Про споживче кредитування» від 01.01.2021 року. Це означає, що відсотки нараховані вірно та не перевищують розмір денної процентної ставки відповідно до Закону України «Про споживче кредитування» від 01.01.2021 року. Отже, нараховані відсотки підлягають стягненню.
06 березня 2026 року відповідачкою ОСОБА_5 через систему «Електронний суд» подано «Відзив», однак суд розцінює його як заперечення на відповідь на відзив, так як він містить заперечення відповідачки на положення, які викладені представником позивача у відповідь на відзив. В даному запереченні відповідачка зазначила, що позивач не надав доказів того, що саме за провадження карантину завадило йому звернутись до суду протягом 3-х років з лютого 2021 року по лютий 2024 року, оскільки позивач має технічну можливість подавати позови дистанційно через Електронний суд. Щодо воєнного стану - закон про продовження строків під час воєнного стану ( п. 19 Прикінцевих положень ЦК) набув чинності у березні 2022 року. Однак на момент подання позову (лютий 2022) минуло вже 5 років з моменту виникнення заборгованості. Надмірне затягування звернення до суду Позивачем не може бути виправдане лише загальним посиланням на воєнний стан, оскільки це порушує принцип правової визначеності. Щодо неспівмірності нарахувань Позивач вимагає стягнути 17 375,38 грн. при тілі кредиту 2600 грн. це становить майже 670% від суми кредиту. Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Такий розмір нарахувань є несправедливим у розумінні закону Про споживче кредитування. Тому, просила суд у разі визначення причин пропуску строку позовної давності поважними застосувати 3 ст. 551 ЦК України та радикально зменшити розмір нарахованих відсотків та пені до розумних меж.
11 березня 2026 року представником позивача через систему «Електронний суд» подано до суду клопотання про повернення позивачу другий відзив на позовну заяву. Своє клопотання обґрунтовує тим, що відповідно до ст. 178 та ст. 191 ЦПК України, відповідач має право подати тільки один відзив на позовну заяву. На дане клопотання щодо другого відзиву на позов суд вище дав обґрунтування.
16 березня 2026 року відповідачка ОСОБА_5 через систему «Електронний суд» подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність.
Представник позивача в позовній заяві зазначив про розгляд даної справи у відсутності сторони позивача.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Алекскредит» є обґрунтованими та підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
В силу ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів .
Згідно із ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.
Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Так, судом встановлено, що 04.01.2021 року між ТОВ «Алекскредит» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання кредиту № 4367930.
Відповідно до п. 1.2 Договору Кредитодавець надає позичальнику кредит на інші споживчі цілі (вирішення власних фінансових питань) без додаткового забезпечення у тимчасове строкове, платне користування, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит і сплатити Проценти за користуванням кредитом та інші платежі у відповідності до умов Договору. Кредит надається у гривні. Пунктом 1.3 Договору передбачено, що сума кредиту складає 2 600,00 гривень. Кредит надається Позичальнику в сумі в безготівковій формі шляхом перерахування суми кредиту на Картковий рахунок Позичальника (п. 1.4 Договору). Відповідно п. 1.5. Договору позики, Позичальник сплачує Кредитодавцю суму кредиту та Проценти за користування кредитом, Неустойку (пеню, штраф).
Відповідно п. 1.7. Договору позики, нарахування Процентів за користування кредитом здійснюється у наступному порядку: 1.7.1. У випадку користування Кредитом менше ніж 5 (п`ять) календарних днів, Позичальник сплачує фіксовану суму Процентів за користування кредитом, яка складає 7,65% від визначеної в п. 1.3. цього Договору суми кредиту. 1.7.2. Ставки нарахування Процентів за користування кредитом за Загальними умовами кредитування при укладенні Договору: - в Базовий період протягом 21 календарних днів з 04.01.2021 року до 25.01.2021 року (включно) у розмірі 1,53 % за один день користування Кредитом (Акційна процентна ставка); - в Спеціальний період протягом 180 календарних днів з 26.01.2021 року до 24.07.2021 року (включно) у розмірі 3% за один день користування Кредитом (Спеціальна процентна ставка).
Пунктом 3.1 Договору зазначено, що сторони погодили, що строк дії Договору встановлюється з Дати укладання Договору 04.01.2021 року до Кінцевої дати виконання Договору 24.07.2021 року (включно). Закінчення Строку дії Договору не звільняє Сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії Договору, у тому числі сплати Заборгованості.
Як вбачається із Довідки, виданої 03.11.2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Елаєнс» грошові кошти в сумі 2600,00 гривень були перераховані 04.01.2021 року на карту № НОМЕР_1 . У своєму відзиві на позов відповідачка не заперечує факт укладення Договору про надання кредиту позивачем та факт отримання коштів.
Пропозиція (оферта), Договір про надання кредиту № 4367930, паспорт споживчого кредиту підписаний в електронному вигляді одноразовим ідентифікатором PS4367930.
Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Згідно зі ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання, як електронного підпису або електронного цифрового підпису вiдповiдно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Частиною 1 статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. ст. 526, 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Згідно з частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Частиною 1 ст.1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Твердження відповідача про те, що нарахування відсотків поза межами строку дії договору є незаконним, а сума штрафів та пені перевищує законодавчі ліміти для мікрозаймів, спростовується наданим позивачем в підтвердження своїх позовних вимог та дослідженим судом щоденним розрахунком заборгованості. Із останнього вбачається, що відсотки нараховані в межах строку договору (п. 3.1 Договору) та відповідно до процентної ставки (п. 1.7.2 Договору). Будь якого нарахування поза межами строку договору чи нарахування штрафів та пені судом із досліджених письмових доказів не встановлено.
Оскільки відповідач не навів власного контррозрахунку суми боргу, не надав первинних документів, за якими можна було б прослідкувати здійснені ним платежі, виходячи з обсягу наявних у справі доказів, суд вважає доведеною заборгованість за кредитним договором, оскільки вона розрахована товариством арифметично вірно з урахуванням здійснених відповідачем платежів (50 грн. 31.03.2021 року та 50 грн.15.04.2021 року), відображених у виписках по рахунку.
Таким чином факт наявності заборгованості у позичальника у встановленому судом розмірі з кредиту, відсотків в загальному розмірі 17375,38 грн., що було підтверджено умовами договору № 4367930 від 04.01.2021 року.
Натомість, якщо відповідач заперечує проти позову, то згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України саме на нього покладається обов`язок доводити такі заперечення відповідними доказами.
Із матеріалів справи вбачається, що Договір про надання кредиту № 4367930 від 04.01.2021 року укладений між сторонами у спосіб, визначений чинним законодавством України, з повним дотриманням вимог щодо їх укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».
Не виконуючи належним чином зобов`язання за вказаним договором, відповідач порушила зазначені вище норми законодавства та умови кредитного договору.
Відповідач не надала даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку, не надала беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав її звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.
Суд зазначає, що відповідач, підписавши договір, підтвердила те, що ознайомилася з текстом договору, отримала всю необхідну інформацію, що забезпечує вірне розуміння змісту послуги та погодилася з умовами кредитного договору, у тому числі строку кредитування, розміру кредиту та процентів, порядком їх нарахування, була обізнана про реальну проценту ставку та орієнтовану загальну вартість кредиту.
Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що ОСОБА_1 взяті не себе зобов`язання не виконала, у передбачений в договорі строк грошові кошти (суму кредиту) та нараховані проценти за користування позикою у повному розмірі не повернула, внаслідок чого виникла заборгованість, яка знайшла своє підтвердження наданими письмовими доказами, зокрема самим Договором кредиту та розрахунком заборгованості.
Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, а також вимоги частини 2 статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в повному обсязі, шляхом стягнення на користь позивача з позичальника боргу за Договором про надання кредиту № 4367930 від 04.01.2021 року в загальному розмірі 17375,38 грн.
Щодо строку позовної давності суд зазначає наступне.
Встановлено, строк дії договору закінчується 24.07.2021 року.
Постановою Кабінету Міністрів України Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 від 11 березня 2020 року №211 (із наступними змінами і доповненнями) встановлено карантин.
Постановою Кабінету Міністрів України №651від 27 червня 2023 року Про відміну на всій території України карантин, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 з 1 липня 2023 року в Україні завершилася дія карантину та режиму надзвичайної ситуації у зв`язку з пандемією коронавірусу.
Тобто строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК України, продовжено на строк дії такого карантину, а саме: з 12 березня 2020 року по 01 липня 2023 року.
У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який діє до теперішнього часу.
Разом з цим, відповідно Закону України № 2120-IX від 15.03.2022 року розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України було доповнено розділом 19, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257- 259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.
Законом України «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності» Закону № 4434-IX від 14.05.2025, який набув чинності 04.09.2025, пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України виключено.
Із вказаними позовними вимогами у цій справі ТОВ «Алекскредит» звернулося до суду у лютому 2026 року, тобто в межах строку позовної давності, який зупинявся, оскільки час, який минув з моменту введення воєнного стану, не враховувався при обчисленні строку позовної давності.
Позивач просить стягнути з відповідача на його користь судові витрати, які складаються із судового збору в розмірі 2422,40, сплаченого за подання позовної заяви.
Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Зокрема, частиною другою вказаної статті встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з платіжною інструкцією № 308 від 12.01.2026 року позивачем при поданні даної позовної заяви до суду сплачений судовий збір у сумі 2662,40 грн.
Оскільки позовні вимоги підлягають до задоволенню, а позовна заява подана в електронній формі, що є підставою для застосування коефіцієнта 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору, з урахуванням ціни позову (17375,38 гривень), відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2662,40 гривень (3 328 х 0,8).
Керуючись ст. ст. 5,12, 13, 81, 141, 77-80, 280-284, 289 ЦПК України, суд –

ухвалив:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» доОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» (код ЄДРПОУ 41346335) - заборгованість за кредитним договором № 4367930від 04 січня 2021 року у розмірі 17375 (сімнадцять тисяч триста сімдесят п`ять) гривень 38 копійок.
Стягнути зОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» (код ЄДРПОУ 41346335) - судовий збір у сумі 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Найменування сторін:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Алекскредит», 02094, м. Київ, проспект Леоніда Каденюка, буд. 23, код ЄДРПОУ 41346335.
Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя