Справа № 734/792/25 	Головуючий у 1 інстанції Соловей В. В. 	
Провадження № 33/4823/355/26 	  	
Категорія - ч. 2 ст. 172-15 КУпАП  	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2026 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді Салая Г.А.,
захисника - Ващенко М.О. (в режимі відеоконференції), 

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Чернігові апеляційну скаргу захисника Ващенко М.О. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 07 березня 2025 року, 

У С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця, молодшого сержанта, інструктора 4 навчальної механізованої роти 1 навчального механізованого батальйону в/ч НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн у дохід держави. 

Місцевим судом встановлено, що у відповідності до ст.ст. 17 і 65 Конституції України, ст. 17 закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 1 Закону України «Про Збройні Сили України» Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності. Збройні Сили України забезпечують стримування збройної агресії проти України та відсіч їй, охорону повітряного простору держави та підводного простору у межах територіального моря України у випадках, визначених законом, беруть участь у заходах, спрямованих на боротьбу з тероризмом.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 04 травня 2024 року № 126 солдата ОСОБА_1 призначено на посаду інструктора 4 навчальної механізованої роти 1 навчального механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , вважається таким, що справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків. Під час проходження військової служби у лавах Збройних Сил України на молодшого сержанта ОСОБА_1 розповсюджується дія військових Статутів Збройних Сил України, які визначають загальні права та обов`язки військовослужбовців і їх взаємовідносини. Відповідно до ст. 4 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, повсякденне життя і службова діяльність військовослужбовців регулюються Конституцією України, законами України, цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами. Стаття 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язує молодшого сержанта ОСОБА_1 виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями. У свою чергу, ст.ст. 1-3 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначають, що військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України, ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку та досягається, окрім іншого, шляхом свідомого ставлення військовослужбовця до виконання військового обов`язку, вірності Військовій присязі, особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів. Статтею 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України кожного військовослужбовця зобов`язано додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів. Згідно зі ст. 29, 30 і 32 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців. Начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання. За своїми військовими званнями начальниками є військовослужбовці сержантського і старшинського складу - для військовослужбовців рядового складу однієї з ними військової частини. Відповідно до ст.ст. 124-1 і 124-2 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України інструктор (старший інструктор, сержант-інструктор) навчального взводу молодший сержант ОСОБА_1 в мирний і воєнний час відповідає за якість проведення занять та ефективність навчання особового складу інструкторами навчального взводу, навчання і виховання військовослужбовців рядового і сержантського (старшинського) складу, їх військову дисципліну, охайний зовнішній вигляд, фізичну підготовку, правильне зберігання і експлуатацію озброєння, техніки та іншого майна взводу, внутрішній порядок у підрозділі, правильне несення служби військовослужбовцями рядового і сержантського (старшинського) складу в добовому наряді та окрім іншого зобов`язаний:організовувати проведення військовослужбовцями сержантського(старшинського) складу занять за предметами навчання, контролювати їх проведення, надавати методичну та практичну допомогу, організовувати заходи з удосконалення методичної майстерності сержантів (старшин), вести облік професійної підготовки військовослужбовців і сержантського (старшинського) складу навчального взводу;безпосередньо проводити заняття із сержантським (старшинським) складом навчального взводу та з особовим складом, який проходить навчання, забезпечувати повноту виконання навчальних програм;забезпечувати виконання розпорядку дня особовим складом підрозділу, вживати заходів для запобігання вчиненню правопорушень військовослужбовцями рядового і сержантського (старшинського) складу навчального взводу; організовувати та безпосередньо проводити підготовку особового складу, озброєння, техніки, навчально-матеріальної бази та іншого майна навчального взводу до занять (стрільб, навчань), контролювати їх наявність і стан протягом занять (стрільб, навчань);перевіряти наявність особового складу та наявність, стан і комплектність озброєння, техніки, боєприпасів, навчально-тренувальних, імітаційних та бойових засобів, іншого майна після закінчення занять, організовувати технічне обслуговування озброєння і техніки, чищення зброї і шанцевого інструменту, поповнення витратних матеріалів; розподіляти наряди на службу між підрозділами навчального взводу, призначати особовий склад для несення служби в добовому наряді та вести листи нарядів військовослужбовців рядового складу;вести облік особового складу, озброєння, техніки, навчально-матеріальної бази та майна навчального взводу;щодня проводити підбиття підсумків з військовослужбовцями сержантського (старшинського) складу навчального взводу з питань організації і проведення занять, стану служби військ, військової дисципліни та внутрішнього порядку.
Таким чином, молодший сержант ОСОБА_1 є військовим начальником військовослужбовців сержантського (старшинського) складу навчального взводу та особового складу, який проходить навчання за посадою, а для військовослужбовців рядового складу однієї з ними військової частини - за військовим званням, який постійно обіймає посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків, а тому відповідно до примітки ст. 172-13 і ст. 425 КК України є військовою службовою особою - суб`єктом правопорушення, передбаченого ст. 172-15 КУпАП.

У відповідності до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - це період функціонування національної економіки, Збройних Сил України та інших державних органів, а також і виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію та закінчується прийняттям рішення про демобілізацію. Демобілізація - комплекс заходів спрямованих, крім іншого, на планомірне переведення Збройних Сил України на організацію і штати мирного часу. Крім того, командиром військової частини НОМЕР_1 затверджено обов`язки інструктора навчального взводу роти батальйону, відповідно до яких інструктор навчального взводу, зокрема, зобов`язаний:організовувати проведення військовослужбовцями сержантського (старшинського) складу занять за предметами навчання, контролювати їх проведення, надавати методичну та практичну допомогу, організовувати заходи з удосконалення методичної майстерності сержантів (старшин), вести облік професійної підготовки військовослужбовців сержантського (старшинського) складу навчального взводу; безпосередньо проводити заняття із сержантським (старшинським) складом навчального взводу та з особовим складом, який приходить навчання, забезпечувати повноту виконання навчальних програм;здійснювати контроль за додержанням військовослужбовцями рядового і сержантського (старшинського) складу військової дисципліни, виконанням ними правил носіння військової форми одягу, доповідати командирові навчального взводу про застосовані ним заохочення і накладені на військовослужбовців рядового і сержантського (старшинського) складу стягнення; забезпечувати виконання розпорядку дня особовим складом І підрозділу, вживати заходів для запобігання вчиненню правопорушень військовослужбовцями рядового і сержантського (старшинського) складу навчального взводу; перевіряти наявність особового складу та наявність, стан і комплектність озброєння, техніки, боєприпасів, навчально-тренувальних,імітаційних та бойових засобів, іншого майна після закінчення занять, організовувати технічне обслуговування озброєння і техніки, чищення зброї і шанцевого інструменту, поповнення витратних матеріалів; щодня проводити підбиття підсумків з військовослужбовцями сержантського (старшинського) складу навчального взводу з питань організації і проведення занять, стану служби військ, військової дисципліни та внутрішнього порядку.
Таким чином, молодший сержант ОСОБА_1 є військовим начальником військовослужбовців сержантського (старшинського) складу навчального взводу та особового складу, який проходить навчання за посадою, а для військовослужбовців рядового складу однієї з ними військової частини - за військовим званням, який постійно обіймає посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків, а тому відповідно до примітки ст. 172-13 і ст. 425 КК України є військовою службовою особою - суб`єктом правопорушення, передбаченого ст. 172-15 КУпАП.
Особливий період розпочався з моменту набрання чинності Указом Президента України від 17 березня 2014 року № 303 на визначених територіях України та продовжується на цих територіях до оголошення (набрання чинності) окремого рішення Президента України про демобілізацію, яке станом на теперішній час не оголошене.
У порушення наведених вимог законодавства та посадових обов`язків, молодший сержант ОСОБА_1 , знаючи та розуміючи зміст покладених на нього обов`язків з військової служби, діючи всупереч зазначеним обов`язкам, визначеним у Статутах Збройних Сил України, допустив недбале ставлення до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, при наступних обставинах.
Відповідно до рапорту командира 4 навчальної механізованої роти 1 навчального механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_2 від 16 січня 2025 року за вх. № 1048 встановлено, що близько 10.00 години 16 січня 2025 року виявлено, що військовослужбовець, призваний за мобілізацією, інструктор 4 навчальної механізованої роти НОМЕР_2 навчального механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 молодший сержант ОСОБА_1 не повернувся із щорічної основної відпустки, що надавалася йому відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 372 від 30 грудня 2024 року терміном на 15 (п`ятнадцять) діб, із 31 грудня 2024 року до 15 січня 2025 року до військової частини НОМЕР_1 , що дислокується у АДРЕСА_1 . Організовані пошуки на території військової частини НОМЕР_1 результатів не дали. У подальшому, близько 08.00 години 17 січня 2025 року військовослужбовець, призваний за мобілізацією, інструктор 4 навчальної механізованої роти 1 навчального механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 молодший сержант ОСОБА_1 самостійно повернувся до розташування підрозділу військової частини НОМЕР_1 .
Таким чином, військовослужбовець призваний за мобілізацією інструктор 4 навчальної механізованої роти 1 навчального механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 молодший сержант ОСОБА_1 , будучи військовою службовою особою, у порушення вимог ст.ст. 17 і 65 Конституції України, ст.ст. 4, 11, 16, 124-1 і 124-2 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, в умовах особливого періоду, близько 10.00 години 16 січня 2025 року без поважних причин та дозволу командування не повернувся із щорічної основної відпустки, що надавалася йому відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №372 від 30 грудня 2024 року терміном на 15 (п`ятнадцять) діб, із 31 грудня 2024 року до 15 січня 2025 року до військової частини НОМЕР_1 , та до 08.00 години 17 січня 2025 року перебував за її межами, у зв`язку з чим покладені на нього службові обов`язки, передбачені ст.ст. 124-1 і 124-2 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, та функціональні обов`язки, покладені на нього командиром військової частини НОМЕР_1 , не виконував.
Такими діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП в умовах особливого періоду - воєнного стану. 

Не погодившись із рішенням суду, захисник в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу та просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову суду та закрити провадження по справі за відсутністю складу правопорушення. 
В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження зазначає про поважність причин пропуску, оскільки оскаржувану постанову ОСОБА_1 отримав 27.02.2026 та раніше не знав про прийняте рішення, оскільки справа розглядалася без нього та після отримання постанови звернувся за правової допомогою, йому було призначено адвоката 03.03.2026, тому вважає причини пропуску строку поважними. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що вказаною постановою було притягнуто до адміністративної відповідальності « ОСОБА_3 », а згідно паспорту він « ОСОБА_3 », тобто прізвище не співпадає, що вважає грубою помилкою суду першої інстанції, і виходячи із положень про оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, положення КУпАП щодо розгляду таких матеріалів та практики ЄСПЛ щодо неможливості судом самостійно редагувати фабулу адміністративного правопорушення, вважає, що це є підставою для скасування судового рішення. 

Доводи апелянта про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження не є слушними, оскільки матеріали справи містять заяву особи, що притягається до адміністративної відповідальності, адресовану суду І першої інстанції про розгляд справи у його відсутність (а.с. 21), тому у суду були всі підстави для розгляду справи без участі ОСОБА_1 . Однак з метою доступу до правосуддя та реалізації особою права на захист, суд вважає можливим поновити пропущений строк.

В засіданні апеляційного суду захисник Ващенко М.О. підтримала вимоги апеляційної скарги та просила їх задовольнити з викладених в ній підстав.
ОСОБА_1 у засідання апеляційного суду не з`явився, про час та місце розгляду справ був належним чином повідомлений, будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило.

Дослідивши апеляційну скаргу, думку захисника, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення. 

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.
Стаття 172-15 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, а ч. 2 має таку ознаку діяння як вчинене в умовах особливого періоду.
Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення № 6 від 14.02.2025 ОСОБА_1 , будучи військовою службовою особою, у порушення вимог ст.ст. 17 і 65 Конституції України, ст.ст. 4, 11, 16, 124-1 і 124-2 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, в умовах особливого періоду, близько 10.00 години 16 січня 2025 року без поважних причин та дозволу командування не повернувся із щорічної основної відпустки, що надавалася йому відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №372 від 30 грудня 2024 року терміном на 15 (п`ятнадцять) діб, із 31 грудня 2024 року до 15 січня 2025 року до військової частини НОМЕР_1 , та до 08.00 години 17 січня 2025 року перебував за її межами, у зв`язку з чим покладені на нього службові обов`язки, передбачені ст.ст. 124-1 і 124-2 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, та функціональні обов`язки, покладені на нього командиром військової частини НОМЕР_1 , не виконував.
Зазначеними діями недбало поставився до служби, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.
Протокол складено у присутності ОСОБА_1 , ним підписаний, викладені письмові пояснення, підписані останнім, у яких він вину не заперечував та пояснював причини невчасного прибуття на службу.
Вина його підтверджується доказами, наявними у справі, дослідженими судом першої інстанції та викладеними у судовому рішенні. 
Таким чином, обставини, встановлені судом першої інстанції, підтверджуються дослідженими доказами, суд повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.
Єдиним по суті доводом відсутності складу правопорушення у діях ОСОБА_1 , захисником зазначено не правильне прізвище особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, що є неспроможним. Оскільки як у протоколі, так і постанові суду зазначено прізвище особи, що притягається до відповідальності у родовому відмінку як « ОСОБА_3 », тоді як у називному - « ОСОБА_3 », що відповідає особі, яка притягнута до адміністративної відповідальності. 
При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, оскільки врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини і наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду, апеляційним переглядом не встановлено.
З огляду на зазначене, оскаржувана постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а отже підстави для її зміни чи скасування відсутні.
Керуючись ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,  

П О С Т А Н О В И В :

Поновити захиснику строк на апеляційне оскарження.
Апеляційну скаргу захисника Ващенко М.О. – залишити без задоволення, а постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 07 березня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП – без змін.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.  

Суддя	Г. А. Салай