ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

05 березня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/5612/25	

головуючий суддя І інстанції – Ремез К.І.

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Іванова С.М. (доповідач),
суддів: Шальєвої В.А., Чередниченка В.Є., 
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.06.2025 в адміністративній справі №160/5612/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,- 

ВСТАНОВИВ: 
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 14.01.2025 № 045750030666; 
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до загального страхового стажу період роботи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 03.09.1991 по 26.02.2001 згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до спеціального стажу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що дає право на призначення пенсії за вислугу років весь період трудової діяльності згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 та період навчання з 01.09.1986 по 20.06.1991 згідно диплому серії НОМЕР_2 та здійснити призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з моменту звернення, тобто з 08.01.2025.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.06.2025 адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 14.01.2025 № 045750030666.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до загального страхового стажу період роботи ОСОБА_1 , з 03.09.1991 по 26.02.2001 згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 .
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до спеціального стажу ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії за вислугу років весь період трудової діяльності згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 та здійснити призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з моменту звернення, тобто з 08.01.2025.
У задоволенні решти позовних вимог було відмовлено.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, звернулось з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати вищезазначене рішення, як незаконне та прийняти нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що в разі неможливості отримання необхідних для призначення пенсії документів, які підтверджують певні юридичні факти, або якщо ці документи містять певні недоліки щодо їх змісту, які унеможливлюють їх застосування, позивач, відповідно до статті 315 ЦПК України, має право звернутися до суду з заявою про встановлення таких юридичних фактів. Вказано, що до страхового стажу ОСОБА_1 також не зараховано періоди роботи з 03.09.1991 по 26.02.2001, оскільки печатка не відповідає назві підприємства при прийнятті. В індивідуальних відомостях про застраховану особу вказаний період відсутній.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі ст. 311 КАС України.
Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як було встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зверталася 08.01.2025 до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою та доданими до неї документами на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. 2 1 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” та п. “е” статті 55 Закону України “Про пенсійне забезпечення”. Постановою Пенсійного Фонду України № 25-1 від 16.12.2020 внесено зміни до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” №22-1, якою передбачено застосування екстериторіального призначення та перерахунку пенсій.
Розглянувши заяву та додані до неї документи, відділом призначення пенсій управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області 14.01.2025 прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії за № 045750030666 у зв`язку з тим, що у позивача на дату звернення згідно наданих документів відсутнє право на призначення пенсії за вислугу років через відсутність необхідного стажу за вислугу років.
За доданими документами до страхового стажу не зараховано:
- період роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 , оскільки по батькові не відповідає паспортним даним та наявне виправлення в даті народження на титульній сторінці;
- період роботи з 03.09.1991 по 26.02.2001, оскільки печатка не відповідає назві підприємства при прийнятті, необхідно надати про реорганізацію, відсутні індивідуальні відомості про застраховану особу.
Не погодившись з вказаними висновками пенсійного органу, позивач звернулась до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.
Вирішуючи спір між сторонами та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач наділена правом на зарахування до загального страхового стажу періоду роботи ОСОБА_1 , з 03.09.1991 по 26.02.2001 згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 .
Суд апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Статтею 52 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, працівники освіти, охорони здоров`я, а також соціального забезпечення, які в будинках-інтернатах для престарілих та інвалідів і спеціальних службах безпосередньо зайняті обслуговуванням пенсіонерів та інвалідів, відповідно до пункту "е" статті 55.
Відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати:
з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців;
з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років;
з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців;
з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років;
з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців;
з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років;
з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців;
з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років;
з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців;
з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років.
Статтею 62 цього ж Закону встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Порядок ведення трудових книжок колгоспників визначався постановою Ради 
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, пунктом 1 якого передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, за відсутності її або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пункт 3 Порядку №637 передбачає, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (п.3 Порядку).
Як видно з матеріалів справи, позивач відповідно до трудової книжки 03.09.1991 серії НОМЕР_1 мала наступні трудові періоди:
- запис № 1 від 03.09.1991 прийнята на посаду вихователя ГПД СШ №43 тимчасово на період декретної відпустки основного працівника (наказ №569-к від 02.09.1991);
- запис № 2 від 26.02.2001 звільнена за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП України (наказ РОО від 26.02.2001 №81-к);
- запис № з від 01.03.2001 зарахована на посаду лаборанта клінічної лабораторії Центральної міської клінічної лікарні №6 (наказ №33к від 26.02.2001);
- запис №4 від 01.01.2003 звільнена за власним бажанням відповідно до ст.38 КЗпП України (наказ №273 к від 25.12.2002);
- запис №5 від 01.12.2003 прийнята на посаду фельдшера-лаборанта на період декретної відпустки основного працівника до Міської лікарні №5 м. Донецька (наказ №495 к від 28.11.2003);
- запис № 6 від 25.02.2005 переведена на посаду фельдшера-лаборанта на постійній основі (наказ від 03.03.2005 №74к);
- запис №7 від 15.09.2014 звільнена за власним бажанням відповідно до ст.38 КЗпП України (наказ №178 к пар.1 від 15.09.2014).
Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, щодо якої такі порушення було вчинено, а отже, й не може впливати на її особисті права.
Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.
Вказані правові висновки також відповідають правовим позиціям Верховного Суду, викладеним в постановах від 09.08.2019 року по справі № 654/890/17 та від 21.02.2018 у справі №687/975/17, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.
Отже, з огляду на викладене, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що період роботи позивача з 03.09.1991 по 26.02.2001 підлягає зарахуванню до страхового стажу останньої.
В свою чергу, з урахуванням вказаних висновків, вік і стаж позивача відповідає вимогам п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а тому остання наділена правом на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з моменту звернення, тобто з 08.01.2025.
Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області – залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.06.2025 в адміністративній справі №160/5612/25 – залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий - суддя С.М. Іванов 

суддя В.А. Шальєва 

суддя В.Є. Чередниченко