Справа № 465/10206/21 
Провадження 2/465/535/26 

РІШЕННЯ
Іменем України
21.04.2026 року         м. Львів
Франківський районний суд м. Львова у складі:
головуючого судді Мигаль Г.П.,
з участю секретаря судових засідань Білінській С.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за позовною заявою Львівського комунального підприємства "Магістральне" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за отриманні житлово-комунальні послуги, -
в с т а н о в и в:
Львівське комунальне підприємство " Магістральне " звернулося до суду з даним позовом, в якому після збільшених позовних вимог просить стягнути з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заборгованість за отриманні житлово-комунальні послуги в сумі 30531,49 грн, та понесені судові витрати у справі.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що на обслуговуванні ЛКП «Магістральне» знаходиться будинок АДРЕСА_1 . Споживачами послуг є мешканці будинку, які здійснюють оплату наданих послуг на рахунок ЛКП «Магістральне». Згідно з наявною в ЛКП інформації основним квартиронаймачем кв. АДРЕСА_2 , є ОСОБА_1 . Окрім цього, у даній квартирі зареєстрована та проживає ОСОБА_2 . Для здійснення оплати за житлово-комунальні послуги мешканцям квартири АДРЕСА_2 відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 . Відповідачі не в повному обсязі сплачують вартість отриманих комунальних послуг з утримання будинку та при будинкової території, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 30531,49 грн. Така сума заборгованості утворилась внаслідок того, що Відповідачі усвідомлено не сплачують щомісячні нарахування за вказані послуги. ЛКП «Магістральне» звернулось із заявою про видачу судового наказу до Франківського районного суду м. Львова. Суддя Франківського районного суду м. Львова Мартьянова С.М., розглянута заяву Львівського комунального підприємства «Магістральне» про видачу судового наказу про стягнення з Відповідачів на користь ЛКП «Магістральне» суми заборгованості в розмірі 15266 грн. 59 коп., та 227,00 грн. судового збору. 11.10.2021 року, ОСОБА_3 , суддя Франківського районного суду м. Львова видала судовий наказ у справі № 465/6964/21 про стягнення із Відповідачів на користь ЛКП «Магістральне» суми заборгованості в розмірі 15 266 грн. 59 коп., та 227,00 грн. судового збору. Згодом, Ухвалою від 16.11.2021 р. у справі № 465/6964/21, суддею Франківського районного суду м. Львова, Мартьяновою С.М., судовий наказ було скасовано за заявою Відповідача. 
Відповідачками подано заперечення на позовну заяву, згідно з якими, з позовною заявою не погоджуються, а викладені у ній вимоги є повністю незаконними, необґрунтованими, не підтвердженими належними та допустимими доказами, безпідставні та необґрунтовані у повному обсязі та не підлягають задоволенню, а провадження по справі підлягає закриттю, з огляду на таке. 26.05.2023 року відповідачами було отримано поштове повідомлення та вручення поштової повістки та копії позовної заяви про стягнення заборгованості з вищевказаними порушеннями чинного законодавства України, позивачем не долучено документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону, протягом десяти днів з дня отримання ухвали Позивач не усунув вказані недоліки позовної заяви та був попереджений, що у випадку невиконання даної ухвали заява буде вважатись неподаною та вернута позивачу. Крім цього просили застосувати позовну давність.
Представник позивача подав відповідь на заперечення відповідачів на позовну заяву про стягнення заборгованості, відповідно до якої із викладеним у запереченні не погоджується з таких підстав. ЛКП «Магістральне» надало суду докази на підтвердження надання послуг житлово-комунальних послуг та їх обґрунтованості, обґрунтовано розрахунок заявлених до стягнення сум. Дані докази були відображені у клопотанні про долучення доказів та заяві про збільшення розміру позовних вимог, котрі скеровані відповідачам та долучені до матеріалів справи представником ЛКП. Відповідачі не долучили жодного належного та допустимого доказу у підтвердження тих обставин на котрі посилаються у запереченні. ЛКП «Магістральне» у строки визначені ЦПК України, усунуло недоліки, про що свідчить відповідне клопотання про доручення доказів та платіжна інструкція наявні в матеріалах справи № 465/10206/21. Також відповідачами у запереченні було зазначено, що вказана у позовній заяві заборгованість та її розрахунок виходить за межі встановлені ст. 257 ЦПК України. Відповідачами не долучено жодного свого контррозрахунку, котрий би свідчив про порушення позивачем вимог ст. 257 ЦПК України. Відповідачі у встановленому законом порядку не відмовлялися від надання послуг позивачем, доказів ненадання послуг або надання послуг неналежної якості, що б давало підстави для звільнення від її оплати, відповідачами надано не було.
Відповідачкою ОСОБА_2 подано заперечення на відповідь на відзив, відповідно до яких вказує, що відповідачка не користувалася наданням послуг по утриманню будинку та прибудинкової території, так як такі Позивачем не надавались і акти виконаних робіт Позивачем відповідачу для підпису не надавались, відтак підстав стверджувати про надані послуги у позивача відсутні. Саме підписанням договору про надання послуг по утриманню будинку і прибудинкової території передбачає права та обов`язки сторін та правові наслідки не виконання умов такого, і сам позивач зазначає про правові наслідки укладення письмового договору. Оскільки письмовий договір між сторонами не укладався, вважати порушення умов договору у Позивача не має жодних підстав. Позивач не додав жодного доказу та не довів законність своїх вимог, більш того не надав виписку з особового рахунку, завірену банком. Позивач не надав жодного доказу, що свідчать про законність тарифу та діяльності Позивача. З розрахунків наданих позивачем були незаконно нараховані та згідно Закону України є нікчемною заборгованістю та вимоги позивача є незаконними.
Представник позивача подав заперечення на заперечення на відповідь на відзив, відповідно до яких із викладеним у запереченнях на відповідь на відзив не погоджується з таких підстав.
За спірний період до червня 2019 року види послуг та порядок їх надання Львівськими комунальними підприємствами визначено ухвалою Львівської міської ради № 561 від 30.05.2011р. «Про затвердження тарифів на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій для населення у м. Львові індивідуально по кожному будинку» (в подальшому із змінами та доповненнями). Підписані екземпляри типових договорів було розіслано мешканцям, в тому числі і відповідачам, однак примірник договору відповідачі в ЛКП «Магістральне» не повернули. Відповідачами не долучено жодного свого контррозрахунку, котрий би свідчив про порушення позивачем вимог ст. 257 ЦПК України.
Представник позивача в судовому засіданні 25.03.2024 позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задоволити з підстав, зазначених у позовній заяві. Крім цього, подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні 25.03.2024 проти задоволення позову заперечила, з підстав, зазначених у письмових запереченнях. Пояснила, що комунальними послугами ЛКП «Магістральне» вона не користується, оскільки такі послуги не надаються. Відповідачка в судове засідання, призначене на 21.04.2026 не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, про місце та час розгляду справи повідомлена, відповідно до вимог ЦПК України.
Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, про місце та час розгляду справи повідомлена, відповідно до вимог ЦПК України.
Оскільки сторони у судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України.
Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких підстав.
Судом встановлено, що відповідно до довідки з місця проживання про склад сім`ї і прописки від 20.12.2021 року № 1908 за адресою: АДРЕСА_3 проживають ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Згідно з відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМУ у Львівській області ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані у квартирі за адресою: АДРЕСА_3 .
Квартира за адресою: АДРЕСА_3 перебуває на балансі та обслуговуванні ЛКП «Магістральне».
Відповідно до відомостей про нарахування та оплату послуг з утримання будинку та прибудинкової території відповідачам відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 , з якого вбачається, що заборгованість з 10.2017 року по 05.2023 становить 30531,49 грн.
Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 16.11.2021 року було скасовано судовий наказ №465/6964/21 від 11.10.2021 про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості в сумі 15266,59 грн.
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідносини, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За змістом ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У ст.68 ЖК України вбачається, що наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.
Загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність (п. 6 ч. 1 ст. 3ЦК України).
Статтею 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1ст. 901 ЦК України).
Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (ч. 3 ст. 509 ЦК України).
Як визначено частиною першою статті 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
В силу приписів пункту 2 частини першої статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавцем комунальної послуги є суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору. Споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів (п. 1 ч. 1 ст. 7 цього Закону).
Частинами першою і другою статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньо будинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач).
Частиною другою статті 8 Конституції України передбачено, що норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.
Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством (ч. 1 ст. 19 Конституції України).
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.
Приписами пункту 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
У постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року в справі № 221/515/15-а роз`яснено, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користуються ними, і відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг в такому випадку не може бути підставою для звільнення споживача від їх оплати у повному розмірі. Аналогічна правова позиція висловлена також у постанові Верховного Суду від 18 березня 2019 року у справі № 210/5796/16-ц.
Статтями 610, 612 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.
Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного суду, викладеної у постанові від 07 липня 2020 року у справі № 7128916/17-ц, надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах (частина перша статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року). Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Згідно з пунктом п`ятим частини першої статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (частини перша статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).
За положенням частини першої статті 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.
Враховуючи викладене, споживач зобов`язаний оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. За таких обставин зобов`язання відповідача оплатити надані послуги виникає на підставі закону з узгоджених дій постачальника і споживача послуг. Зазначене узгоджується з висновками Верховного Суду України, викладених у постановах від 30 жовтня 2013 року у справі №6-59цс13 та від 25 листопада 2014 року у справі №3-184гс14.
Тарифи та перелік обов`язкових послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надаються ЛКП мешканцям, розроблені відповідно до постанов КМУ та затверджених рішенням виконавчого комітету ЛМР №561 від 30.05.2011 р. «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій для населення у м. Львові індивідуально по кожному будинку» і визначені для кожного будинку м. Львова окремо.
Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Власники несуть відповідальність за своєчасність здійснення платежів за комунальні послуги незалежно від використання приміщень особисто чи надання належних їм приміщень в оренду, якщо інше не передбачено законом.
Таким чином, відповідач, маючи обов`язок своєчасно сплачувати плату за отримані послуги, в односторонньому порядку припинив виконувати взяті на себе зобов`язання, не сплачує заборгованість добровільно.
Відповідачами не спростовано доводів позивача, не надано суду та не зазначено про існування доказів того, що вони відмовлялися від споживання житлово-комунальних послуг у встановленому порядку чи зверталися до позивача щодо проведення перерахунку заборгованості або з претензіями щодо невиконання ним зобов`язань з постачання послуг.
Натомість, оцінюючи поданий позивачем розрахунок заборгованості з точки зору допустимості та належності, суд враховує, що такий був проведений із застосуванням відповідних формул, належним чином обґрунтований та мотивований. У свою чергу, в процесі розгляду справи не здобуто жодних доказів, які ставлять під сумнів математичні розрахунки, наведені позивачем.
Враховуючи вищевикладене, оскільки позивач забезпечив надання споживачам відповідних послуг, а саме надавав житлово-комунальні послуги за адресою: АДРЕСА_3 , відповідачі їх споживали, від отримання таких не відмовлялися, тобто, між сторонами встановлені фактичні договірні відносини на тих умовах, за яких надаються ці послуги, та те, що відповідачі не надали належних доказів неправильності проведених позивачем розрахунків існуючої заборгованості за надані послуги, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі.
Стосовно заявленої стороною відповідача заяви про застосування позовної давності, то суд зазначає таке.
Згідно із ст. 256, 257 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Положеннями ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України.
Статтею 253 Цивільного кодексу України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
За загальним правилом, перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України).
Виходячи з вимог статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено відповідну заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем.
Позивач звернувся з позовом 21.12.2021 про стягнення заборгованості за період з 10.2017 по 31.05.2023 року.
Разом із тим, Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин, строк якого неодноразово продовжувався.
Згідно із Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 12, яким під час карантину строки, визначені, зокрема, статтями 257, 258 Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. У пункті 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України в редакції Закону № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину. (набрання чинності з 02.04.2020 року).
Відповідно до правового висновку Верховного Суду, сформульованого у постанові від 07.09.2022 (справа № 679/1136/21, провадження № 61- 5238св22), виходячи із взаємозв`язку норм права, які були прийняті органом законодавчої влади в Україні під час дії карантину, введеного Урядом України у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), цілей, з метою яких ці норми впроваджені, а також з метою недопущення безпідставного звуження прав учасників цивільних правовідносин, Верховний Суд дійшов висновку про те, що пункт 12 Перехідних і прикінцевих положень ЦК України щодо продовження під час карантину строків загальної і спеціальної позовної давності, передбачених, зокрема, статтями 257, 258 цього Кодексу, підлягає застосуванню.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19,спричиненої коронавірусомSARS-CoV-2 з01.07.2023року в скасований карантин.
Отже, до вимог позивача строк позовної давності до яких не сплив на час початку дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, тобто станом на 21.12.2021 року, не можуть бути застосовані наслідки пропуску строку позовної давності, а тому ЛКП «Магістральне» в межах строку позовної давності має право на стягнення з відповідачів заборгованості за житлово-комунальні послуги, спожиті за період з жовтня 2017 року по травень 2023 року.
На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути судові витрати у виді судового збору в сумі 2680,4 грн з кожного в рівних частинах.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 17, 76-80, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суду
у х в а л и в:
позов Львівського комунального підприємства «Магістральне» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за отриманні житлово-комунальні послуги задоволити в повному обсязі .
Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Львівського комунального підприємства «Магістральне» заборгованість за житлово комунальні послуги за період з жовтня 2017 року по травень 2023 року в сумі 30531 (тридцять тисяч п`ятсот тридцять одну гривню) грн 49 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Львівського комунального підприємства «Магістральне» судовий збір у розмірі 2680,40 грн. з кожного в рівних частинах.
Рішення може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Сторони у справі:
Позивач: Львівське комунальне підприємство «Магістральне», код ЄДРПОУ: 20806797, адреса: 79000, м. Львів, вул. Наукова, 32а;
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_3 ;
Відповідач:  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_3 ;
Повний текст рішення складено 21 квітня 2026 року.

Суддя        Мигаль Г.П.