ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33601 , м. Рівне, вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 березня 2026 року  Справа № 906/1250/25 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуюча суддя Коломис В.В., суддя Миханюк М.В. ,  суддя Саврій В.А. 

секретар судового засідання Політуча В.В. 

за участю представників сторін:
позивача - Колодяжна Ю.А., адвокат (в режимі відеоконференції);
відповідача - не з`явився;
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель" на рішення Господарського суду Житомирської області від 11 грудня 2025 року (повний текст складено 12.12.2025) у справі № 906/1250/25 (суддя Тимошенко О.М.)
за позовом Державного підприємства Міністерства оборони України "Державний оператор тилу"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "КРОК-СПЕЦОДЯГ ГРУПП"
про стягнення 5 612 629,31 грн
Розпорядженням керівника апарату №01-05/170 від 10.03.2026 у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді - члена колегії Юрчука М.І. призначено повторний автоматизований розподіл судової справи. Згідно Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями у справі № 906/1250/25  визначено склад колегії суддів: головуюча суддя Коломис В.В., суддя Саврій В.А., суддя Миханюк М.В.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 11 грудня 2025 року у справі № 906/1250/25 позов Державного підприємства Міністерства оборони України "Державний оператор тилу" до Товариства з обмеженою відповідальністю "КРОК-СПЕЦОДЯГ ГРУПП" про стягнення 5 612 629,31 грн, задоволено частково.
Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "КРОК-СПЕЦОДЯГ ГРУПП" на користь Державного підприємства Міністерства оборони України "Державний оператор тилу" - 3 674 156,50 грн 0,5% пені, 766 380,78 грн 7% штрафу, 53286,45 грн судового збору.
Відмовлено в задоволенні позову в частині стягнення 1 172 092,03 грн 20% штрафу.
Не погоджуючись з прийнятим судом першої інстанції рішенням, ДП Міністерства оборони України "Державний оператор тилу" звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення місцевого господарського суду в частині відмови в задоволенні 1 172 092,03 грн 20% штрафу та прийняти в цій частині нове судове рішення, яким позов задоволити в повному обсязі.
Обгрунтовуючи свої вимоги апелянт посилається на порушення Господарським судом Житомирської області норм матеріального та процесуального права, а також на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 22 січня 2026 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства Міністерства оборони України "Державний оператор тилу" на рішення Господарського суду Житомирської області від 11 грудня 2025 року у справі № 906/1250/25. Призначено справу № 906/1250/25 до розгляду на 16 березня 2026 року об 11:00 год.
03 березня 2026 року на адресу суду надійшло клопотання Державного підприємства Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель", в якому просить замінити сторону у справі № 906/1250/25, а саме позивача - Державне підприємство Міністерства оборони України "Державний оператор тилу" (ідентифікаційний код юридичної особи - 44830311) його правонаступником - Державним підприємством Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель" (ідентифікаційний код юридичної особи - 44725823).
В обгрунтування вказаного клопотання зазначено, що відповідно до наказу Міністерства оборони України № 7/нм від 06 січня 2026 року затверджено передавальний акт приймання-передачі справ, документів та майна державного підприємства Міністерства оборони України "Державний оператор тилу" (ідентифікаційний код юридичної особи 44830311) його правонаступнику Державному підприємству Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель" (ідентифікаційний код юридичної особи 44725823). З урахуванням зазначеного наказу, після його затвердження 06 січня 2026 року усі права та обов`язки Державного підприємства Міністерства оборони України "Державний оператор тилу" перейшли до Державного підприємства Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель", у тому числі всі права та обов`язки за договорами, укладеними Державним підприємством Міністерства оборони України "Державний оператор тилу".
В судове засідання 16 березня 2026 року представник відповідача не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.
Частинами 11, 12 статті 270 ГПК України, яка визначає порядок розгляду апеляційної скарги, встановлено, що суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Оскільки всі учасники провадження у справі були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, при цьому явка учасників судового процесу обов`язковою не визнавалась, а матеріали справи достатньо характеризують спірні правовідносини, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні за відсутності представника відповідача.
Безпосередньо в судовому засіданні 16 березня 2026 року представник Державного підприємства Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель" просив задоволити клопотання про заміну сторони її правонаступником.
Колегія суддів, розглянувши клопотання Державного підприємства Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель" про заміну сторони її правонаступником, встановила наступне.
Наказом Міністерства оборони України № 281 від 02 травня 2025 року реорганізовано юридичну особу - Державне підприємство Міністерства оборони України "Державний оператор тилу", ідентифікаційний код юридичної особи - 44830311, шляхом приєднання до Державного підприємства Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель", ідентифікаційний код юридичної особи 44725823.
Визнано Державне підприємство Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель" правонаступником усіх прав та обов`язків Державного підприємства Міністерства оборони України "Державний оператор тилу".
Відповідно до наказу Міністерства оборони України № 7/нм від 06 січня 2026 року, затверджено передавальний акт приймання-передачі справ, документів та майна Державного підприємства Міністерства оборони України "Державний оператор тилу" (ідентифікаційний код юридичної особи 44830311) його правонаступнику Державному підприємству Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель" (ідентифікаційний код юридичної особи 44725823).
З урахуванням зазначеного наказу, після його затвердження 06 січня 2026 року усі права та обов`язки Державного підприємства Міністерства оборони України "Державний оператор тилу" перейшли до Державного підприємства Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель", у тому числі всі права та обов`язки за договорами, укладеними Державним підприємством Міністерства оборони України "Державний оператор тилу".
Також, заявником надано копію передавального акта приймання-передачі справ, документів та майна Державного підприємства Міністерства оборони України "Державний оператор тилу" (ідентифікаційний код юридичної особи - 44830311) правонаступнику Державному підприємству Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель" (ідентифікаційний код - 44725823) від 31.12.2025, зі змісту якого вбачається, що на виконання наказу Міністерства оборони України від 02 травня 2025 року №281 "Про реорганізацію Державного підприємства Міністерства оборони України "Державний оператор тилу (зі змінами) Комісією з реорганізації Державного підприємства Міністерства оборони України "Державний оператор тилу" складено цей передавальний акт приймання-передачі справ, документів та майна Державного підприємства Міністерства оборони України "Державний оператор тилу" (ідентифікаційний код юридичної особи - 44830311) правонаступнику Державному підприємству Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель" (ідентифікаційний код юридичної особи - 44725823) (далі - Акт) про те, що правонаступником Державним підприємством Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель" (далі - ДП "Агенція оборонних закупівель"), в особі директора Жумаділова Арсена Куатовича, який діє на підставі Статуту та наказу Міністра оборони України від 05 березня 2025 року № 11-ДП, прийнято справи, документи та майно Державного підприємства Міністерства оборони України "Державний оператор тилу" (далі - ДП "ДОТ").
Під час приймання-передачі справ, документів та майна ДП "ДОТ" комісією з реорганізації ДП "ДОТ" встановлено, зокрема:
- статус юридичної особи - юридична особа в стані припинення (реорганізація шляхом приєднання відповідно до наказу Міністерства оборони України від 02 травня 2025 року №281 "Про реорганізацію Державного підприємства Міністерства оборони України "Державний оператор тилу" (зі змінами) (п. 1 Акта приймання-передачі майна, майнових прав та обов`язків Державного підприємства Міністерства оборони України Державний оператор тилу", що припиняється, зокрема стосовно всіх його кредиторів та боржників, включаючи зобов`язання, які оспорюються сторонами, правовстановлюючих документів, справ, що додається (далі - Акт приймання-передачі);
- згідно з наказом Міністерства оборони України від 03 листопада 2022 року № 352 "Про утворення Державного підприємства Міністерства оборони України "Агенція закупівель у сфері оборони", утворено Державне підприємство Міністерства оборони України "Агенція закупівель у сфері оборони" (п.2 Акта приймання-передачі);
- відповідно до наказу Міністерства оборони України від 06 лютого 2024 року № 87 "Про питання Державного підприємства Міністерства оборони України "Агенція закупівель у сфері оборони" (п.3 Акта приймання-передачі) змінено найменування Державного підприємства Міністерства оборони України "Агенція закупівель у сфері оборони" на Державне підприємство Міністерства оборони України "Державний оператор тилу";
- відповідно до відомостей, отриманих з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань державним реєстратором, на підставі наказу Міністерства оборони України від 02 травня 2025 року № 281 "Про реорганізацію державного підприємства Міністерства оборони України "Державний оператор тилу" (зі змінами) 05 травня 2025 року внесено запис № 1000741070010102257 про перебування юридичної особи - ДП "ДОТ" в стані припинення (п. 4 Акта приймання-передачі);
- реєстр судових справ, провадження по яким не закінчено станом на 31 грудня 2025 року додається (п. 42 Акта приймання-передачі).
Як вбачається з пункті 37 Реєстру судових справ, провадження по яким не закінчено станом на 31 грудня 2025 року, в суді апеляційної інстанції розглядається справа №906/1250/25 за позовом Державного підприємства Міністерства оборони України "Державний оператор тилу" до Товариства з обмеженою відповідальністю "КРОК-СПЕЦОДЯГ ГРУПП" про стягнення 5 612 629,31 грн.
За приписами ч.1 ст. 52 ГПК України, у разі припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу.
Згідно з ч.1 ст.104 ЦК України, юридична особа припиняється в результаті реорганізації, зокрема, приєднання. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.
Відповідно до ч. 1 ст. 106 ЦК України, приєднання юридичної особи здійснюються за рішенням його учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, а у випадках, передбачених законом, - за рішенням суду або відповідних органів державної влади.
Порядок припинення юридичної особи шляхом приєднання врегульований ст. 107 ЦК України, відповідно до положень якої після закінчення строку для пред`явлення вимог кредиторами та задоволення чи відхилення цих вимог комісія з припинення юридичної особи складає передавальний акт. Передавальний акт затверджуються учасниками юридичної особи або органом, який прийняв рішення про її припинення, крім випадків, установлених законом.
Ураховуючи приписи зазначених статей, процесуальне правонаступництво - це перехід процесуальних прав та обов`язків від однієї особи до іншої.
Виникнення процесуального правонаступництва безпосередньо пов`язане із переходом матеріальних прав між такими особами.
Заміна сторони правонаступником відбувається, як правило, у випадках зміни суб`єкта права або обов`язку у правовідношенні, коли новий суб`єкт права (позивач, відповідач або третя особа) повністю або частково приймає на себе права чи обов`язки попередника.
Для настання процесуального правонаступництва необхідно встановити факт переходу до особи матеріальних прав попередника.
У кожному конкретному випадку для вирішення питання про можливість правонаступництва господарському суду необхідно досліджувати відповідні фактичні обставини, передбачені нормами матеріального права.
Підставою для процесуального правонаступництва є правонаступництво у матеріальному правовідношенні, яке настало після відкриття провадження у справі.
Відтак особливості здійснення процесуального правонаступництва визначаються особливостями норм матеріального права, що регулюють перехід прав й обов`язків у матеріальних правовідносинах від особи до її правонаступника, або в інших випадках зміни сторони у правовідносинах, з яких виник спір.
Верховний Суд у постанові від 14 вересня 2020 року у справі № 296/443/16-ц зробив правовий висновок, що у статтях 104 і 107 ЦК України не визначається момент переходу прав та обов`язків від юридичної особи, яка припиняється шляхом приєднання. Такий момент не може пов`язуватися із внесення запису до державного реєстру про припинення юридичної особи, яка приєднується.
При реорганізації шляхом приєднання немає значення, чи вказано в передавальному акті про правонаступництво щодо певного майна, прав чи обов`язків. Внаслідок приєднання правонаступником є лише одна особа і будь-який розподіл прав та обов`язків при такому виді реорганізації неможливий.
Правонаступництво настає не лише з моменту державної реєстрації припинення юридичної особи, а й також з моменту складення та підписання первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення, перехід її прав та обов`язків до іншої особи - правонаступника (передавального акту, наказу про визначення відповідного підприємства правонаступником).
Враховуючи те, що Державне підприємство Міністерства оборони України "Державний оператор тилу" є юридичної особою, яка перебуває в стані припинення та реорганізується шляхом приєднання до Державного підприємства Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель", ідентифікаційний код юридичної особи 44725823, а також те, що на виконання наказу Міністерства оборони України від 02 травня 2025 року №281 "Про реорганізацію Державного підприємства Міністерства оборони України "Державний оператор тилу" Державним підприємством Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель" як правонаступником прийнято справи, документи та майно Державного підприємства Міністерства оборони України "Державний оператор тилу" відповідно до передавального акта від 31 грудня 2025 року, затвердженого наказом Міністерства оборони України №7/нм від 06 січня 2026 року "Про затвердження передавального акта приймання-передачі справ, документів та майна Державного підприємства Міністерства оборони України "Державний оператор тилу", суд вважає за необхідне замінити сторону у справі № 906/1250/25, а саме позивача - Державне підприємство Міністерства оборони України "Державний оператор тилу" (ідентифікаційний код юридичної особи 44830311) його правонаступником - Державним підприємством Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель" (ідентифікаційний код юридичної особи 44725823).
Присутній в судовому засіданні 16 березня 2026 року представник Державного підприємства Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель" підтримав вимоги та доводи, викладені в апеляційній скарзі.
Відповідно до ч. 1 ст. 219 ГПК України, після судових дебатів суд оголошує про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його проголошення в цьому судовому засіданні. У виняткових випадках залежно від складності справи суд може відкласти ухвалення та проголошення судового рішення на строк не більше десяти днів з дня переходу до стадії ухвалення судового рішення, оголосивши дату та час його проголошення.
В судовому засіданні 16 березня 2026 року відкладено ухвалення та проголошення судового рішення у даній справі до 23 березня 2026 об 10:45 год., що занесено до протоколу судового засідання.
Відповідно до ч.1 ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
З огляду на те, що рішення Господарського суду Житомирської області від 11 грудня 2025 року у справі № 906/1250/23 оскаржується лише в частині відмови у задоволенні позовних вимог, колегія суддів здійснює перегляд оскаржуваного судового рішення лише в межах зазначеної частини.
Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити, рішення місцевого господарського суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог скасувати, прийнявши в цій частині нове рішення, яким позов задоволити в повному обсязі.
При цьому колегія суддів виходила з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 16 лютого 2024 року між Державним підприємством Міністерства оборони України "Державний оператор тилу" (далі - позивач/замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "КРОК-СПЕЦОДЯГ ГРУПП" (далі - відповідач/постачальник) укладено державний контракт (договір) про закупівлю № 22/02-24-РМ.
Відповідно до п.1.1 договору, відповідач зобов`язався поставити товар, а саме: штани костюму літнього польового тип 1 з тканини тип 4 (код ДК 35810000-5: Індивідуальне обмундирування), характеристики та обсяг якого визначені у Специфікації (Додаток № 1) до договору. Замовник зобов`язався прийняти та оплатити товар у порядку та на умовах, визначених договором. Номер оголошення про проведення закупівлі у електронній системі закупівель - ID: UA-2024-01-18-014701-a.
Договір укладено для задоволення нагальних потреб функціонування держави, забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів країни в умовах воєнного стану (п. 1.2 договору).
Згідно з п. 4.1 договору, постачальник зобов`язаний здійснити поставку товару у строки, визначені у Специфікації (додаток № 1), або у будь-якому випадку - у строк, зазначений замовником у заявці на поставку, складеній за формою, визначеною у додатку № 2 до договору.
Відповідно до п. 4.3 договору, заявка на поставку товару подається замовником постачальнику засобами електронної пошти не менше ніж за 10 календарних днів до дати поставки, визначеної у Специфікації або у заявках на поставку товару.
Згідно з п.п. 3 та 5 Специфікації від 16 лютого 2024 року, кінцевою датою поставки товару визначено 31 березня 2024 року для кількості 20 000 штук на суму 2 332 800,00 грн.
Додатковою угодою № 1 від 29 березня 2024 року до державного контракту (договору) від 16 лютого 2024 року № 22/02-24-РМ сторони узгодили зміни до п. 5 Специфікації щодо строку поставки товару, а саме кінцевою датою поставки встановлено 30 квітня 2024 року для кількості 20 000 штук товару.
На виконання п. 4.3 договору, позивач направив заявку № R000025 від 29 березня 2024 року на поставку 20 000 штук товару до 30 квітня 2024 року на суму 2 332 800,00 грн (змінена заявка № R000025 від 20 лютого 2024 року відповідно до додаткової угоди № 1 від 29 березня 2024 року).
Фактична поставка товару відбулася з порушенням строків та у наступних обсягах:
- 2 921 штука - відповідно до Акту № 531 від 21 червня 2024 року;
- 2 240 штук - відповідно до Акту № 580 від 26 червня 2024 року;
- 4 356 штук - відповідно до Акту № 234 від 27 травня 2024 року;
- 5 030 штук - відповідно до Акту № 719 від 20 липня 2024 року;
- 5 453 штук - відповідно до Акту № 122 від 14 червня 2024 року.
Відповідно до п. 8.2 договору, у разі порушення строку поставки, непередачі або несвоєчасної передачі товару постачальник зобов`язаний сплатити замовнику пеню у розмірі 0,5% від ціни товару, строк поставки якого порушено, за кожен день прострочення або за кожен день затримки передачі. Пеня нараховується протягом строку порушення виконання зобов`язань за договором, включаючи день фактичного виконання зобов`язання.
За порушення строку поставки товару понад 30 календарних днів додатково передбачено сплату штрафу у розмірі 7% від ціни товару, строк поставки якого порушено. При цьому відібрані зразки партії товару для проведення лабораторних випробувань не вважаються непоставленими або неприйнятими.
06 травня 2025 року Державне підприємство Міністерства оборони "Державний оператор тилу" направило Товариству з обмеженою відповідальністю "КРОК-СПЕЦОДЯГ ГРУПП" повідомлення-вимогу № 2165/3234/06-2025 про сплату штрафних санкцій у сумі 4 370 553,29 грн.
05 вересня 2025 року Державне підприємство Міністерства оборони "Державний оператор тилу" направило Товариству з обмеженою відповідальністю "КРОК-СПЕЦОДЯГ ГРУПП" уточнений розрахунок № 2165/6516/06-2025 до претензії № 2165/3234/06-2025 від 06 травня 2025 року про стягнення штрафних санкцій за порушення строків поставки товару у сумі 4 440 537,28 грн, з яких:
-3 674 156,50 грн - пеня у розмірі 0,5% від вартості простроченого товару;
- 766 380,78 грн - штраф у розмірі 7% від вартості простроченого товару.
Відповідно до п.6.1 договору, товар за кількістю поставляється отримувачу після проведення приймального контролю (якості) представниками Центрального управління контролю якості Міністерства оборони України (далі - представник Центрального управління).
Пунктом 6.4 договору встановлено, що приймання товару здійснюється після перевірки замовником особисто та/або із залученням третьої особи на відповідність:
-технічним вимогам до даного виду товару та вимогам нормативної документації;
- перевірку товаросупровідних документів;
- візуальний огляд кожної партії товару щодо зовнішнього вигляду, відповідності, цілісності та неушкодженості;
- повний кількісний контроль-перерахунок;
- контроль за якістю товару.
Пунктом 6.5 договору визначено, що контроль за якістю товару регламентується додатком № 3 до договору і складається з наступних етапів: затвердження контрольного зразка та приймальний контроль товару за якістю.
Товар повинен бути виготовлений відповідно до технологічної документації, затвердженої в установленому порядку. Вимоги щодо якості товару поширюються також на сировину та продукцію, з якої виготовлено товар, відповідно до п. 7.2 договору.
Згідно з п. 7.3 договору, товаром неналежної якості вважається товар:
- який не відповідає вимогам, визначеним у додатку № 3 до договору;
- щодо якого відсутні документи, передбачені п. 6.3 договору;
- щодо якого складено негативний висновок за результатами вхідного контролю якості;
- який не відповідає будь-яким іншим вимогам до якості товару, що містяться у Договорі або нормативних документах.
Відповідно до Порядку здійснення контролю за якістю речового майна, що постачається для потреб Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 19 липня 2017 року № 375, визначено процедуру здійснення контролю за якістю речового майна на території України органом військового управління, уповноваженим організовувати та здійснювати контроль за якістю товару, що постачається за державними контрактами (договорами) для потреб Збройних Сил України.
Зазначеним Порядком № 375 передбачено, що під час технічного огляду товару представник органу контролю перевіряє пакування, маркування, зовнішній вигляд, конструкцію, комплектність, лінійні виміри та функціональність зразків товару на відповідність вимогам технічної документації та затвердженому контрольному зразку. Обсяг вибірки товару для перевірки визначається відповідними національними стандартами щодо контролю якості відповідно до умов договору.
У разі встановлення за результатами приймального контролю товару за якістю невідповідності товару в партії або її частині вимогам технічної документації приймання такого товару не здійснюється. Виявлені невідповідності фіксуються в акті приймального контролю товару за якістю за формою, визначеною додатком 5 до зазначеного Порядку.
У разі заміни товару в партії або її частині на інший товар проводиться повторний приймальний контроль товару за якістю відповідно до вимог Порядку № 375, а в інших випадках – повторний технічний огляд товару. Результати такого контролю оформлюються актом приймального контролю товару за якістю.
Як вбачається з матеріалів справи, під час здійснення приймального контролю поставленого відповідачем товару представниками Центрального управління контролю якості Міністерства оборони України було складено акти приймального контролю товару за якістю, якими зафіксовано невідповідність частини поставленого товару вимогам технічної документації.
Так, актом приймального контролю товару за якістю № 2/1 від 07 травня 2024 року, складеним представниками Центрального управління контролю якості Кулик С.Г. та Третяком А.В. у присутності представника постачальника Скочко В.І., встановлено, що за результатами відбору зразків товару під час проведення приймального контролю товар у кількості 2921 одиниці, поставлений відповідно до акту № 531 від 21 червня 2024 року на суму 2 044 232,64 грн (2921 х 699,84 грн за одиницю товару відповідно до умов договору), не прийнято у зв`язку з невідповідністю вимогам щодо якості.
Інформація про виявлені дефекти та невідповідності викладена у тексті зазначеного акта приймального контролю товару за якістю, з яким представник постачальника погодився, що підтверджується його підписом на відповідному акті.
Крім того, актом приймального контролю товару за якістю № 109 від 07 червня 2024 року, складеним представниками Центрального управління контролю якості Петрученко І. та Коваль Я. у присутності представника постачальника Скочко В., встановлено, що товар у кількості 5453 одиниці, поставлений відповідно до акта № 122 від 14 червня 2024 року на суму 3 816 227,52 грн (5453 х 699,84 грн за одиницю товару), також не прийнято у зв`язку з невідповідністю вимогам щодо якості.
Відомості про виявлені дефекти та невідповідності містяться у тексті зазначеного акта, з яким представник постачальника також погодився, що підтверджується його підписом на зазначеному акті.
07 травня 2025 року Державне підприємство Міністерства оборони "Державний оператор тилу" направило на електронну пошту Товариства з обмеженою відповідальністю "КРОК-СПЕЦОДЯГ ГРУПП" письмове повідомлення-вимогу №2165/3256/06-2025 від 07 травня 2025 року про стягнення штрафних санкцій у сумі 408846,53 грн.
Крім того, 02 червня 2025 року позивач направив відповідачу письмове повідомлення-вимогу № 2165/3986/06-2025 від 02 червня 2025 року про сплату штрафних санкцій у сумі 763 245,50 грн.
Відповідно до п.8.4 договору, сторони погодили, що у разі застосування пені або штрафу постачальник зобов`язаний сплатити відповідну суму протягом 30 банківських днів з дати направлення замовником письмового повідомлення.
Оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю "КРОК-СПЕЦОДЯГ ГРУПП" у визначений договором строк штрафні санкції не сплатило, Державне підприємство Міністерства оборони "Державний оператор тилу" звернулося до суду з позовом про їх стягнення у судовому порядку.
Водночас відповідач не заперечував факту порушення строків поставки товару, однак зазначав, що таке порушення відбулося не з його вини, а також заперечував наявність підстав для застосування до нього відповідальності у зв`язку з поставкою товару неналежної якості, попри складені акти приймального контролю товару за якістю:
- № 2/1 від 07 травня 2024 на суму 2 044 232,64 грн;
- № 109 від 07 червня 2024 на суму 3 816 227,52 грн.
Місцевий господарський суд, розглянувши подані позивачем документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, здійснивши власний розрахунок, прийшов до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог в частині стягнення 3 674 156,50 грн 0,5 % пені та 766 380,78 грн 7 % штрафу, відмовивши відповідачу у зменшенні розміру заявлених до стягнення санкцій до 100 000,00 грн.
Щодо позовних вимог у частині стягнення з відповідача 1 172 092,03 грн 20% штрафу у зв`язку з поставкою товару неналежної якості, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог у цій частині.
При цьому, відмовляючи у стягненні 1 172 092,03 грн 20% штрафу, суд першої інстанції зазначив, що позивач у позовній заяві не навів належних підстав для стягнення такого штрафу за порушення умов зобов`язання щодо якості товару, обмежившись лише посиланням на пункти 8.1 та 8.4 договору та ст. 549 ЦК України.
Натомість, з такими доводами та власне висновками місцевого господарського суду колегія суддів погодитись не може з огляду на таке.
Передусім колегія суддів зазначає, що умови щодо якості товару визначені положеннями ст.673 ЦК України, а правові наслідки передання товару неналежної якості врегульовано ст.678 ЦК України.
Так, відповідно до ч.1 ст.673 ЦК України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. Водночас згідно з положеннями ст.678 ЦК України, покупець, якому передано товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: пропорційного зменшення ціни, безоплатного усунення недоліків товару у розумний строк або відшкодування витрат на усунення недоліків товару.
Таким чином, у разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявлялися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми або вимагати заміни товару.
Разом з тим суд виснує, що умова договору щодо якості продукції характеризує предмет договору купівлі-продажу (поставки) з точки зору придатності до використання за цільовим призначенням. Якість продукції є сукупністю властивостей і характеристик, які відображають рівень новизни, надійність, довговічність та економічність продукції (товарів) і зумовлюють її здатність задовольнити потреби споживача відповідно до цільового призначення. Предметом договору купівлі-продажу (поставки) може бути річ лише належної якості, визначеної умовами договору. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 28 березня 2023 року у справі №904/8414/21 та від 16 грудня 2025 року у справі № 922/4811/24.
Відтак вимоги щодо якості товару визначаються сторонами у договорі або встановлюються законом, а у разі відсутності таких вимог на продавця покладається обов`язок передати товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується. 
У межах апеляційного перегляду колегія суддів оцінює наявні докази з урахуванням зазначених положень законодавства та висновків Верховного Суду, зокрема щодо належності якості поставленого товару та обґрунтованості вимог щодо застосування штрафних санкцій.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, умовами договору сторони детально врегулювали порядок поставки товару, а також процедуру його приймання за кількістю та якістю.
Так, відповідно до умов договору постачання товару здійснюється у строки, визначені у Специфікації або у заявках замовника, при цьому поставка може відбуватися як однією, так і окремими партіями, що формуються з урахуванням відповідної заявки та ростовки, визначеної сторонами.
Положеннями розділу 6 договору, встановлено комплексний механізм приймання товару, який передбачає, зокрема, обов`язкове проведення приймального контролю за якістю уповноваженими представниками Центрального управління контролю якості Міністерства оборони України, а також перевірку товару отримувачем і замовником на відповідність технічним та нормативним вимогам.
При цьому, суд звертає увагу, що процедура контролю якості товару не є формальною, а включає багаторівневу перевірку, зокрема: аналіз товаросупровідних документів, візуальний огляд, контроль комплектності, цілісності, кількісну перевірку, а також оцінку якісних характеристик товару.
Окрім того, умовами договору та додатком № 3 до нього, передбачено поетапність контролю якості, яка включає затвердження контрольного зразка та проведення приймального контролю товару за якістю, що свідчить про підвищені вимоги сторін до належності поставленого товару.
Суд також враховує, що вимоги до якості товару поширюються не лише на кінцевий продукт, але й на сировину та матеріали, з яких він виготовлений, що узгоджується з положеннями п.7.2 договору.
Водночас договором прямо визначено перелік ознак, за наявності яких товар вважається неналежної якості, зокрема, у разі його невідповідності технічним вимогам, відсутності необхідних документів, наявності негативного висновку за результатами контролю якості або невідповідності іншим встановленим вимогам.
Досліджуючи питання правового регулювання процедури контролю якості, суд бере до уваги положення Порядку здійснення контролю за якістю речового майна, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 19 липня 2017 року № 375, який визначає обов`язкову для сторін процедуру перевірки якості товару, що постачається для потреб Збройних Сил України.
Зазначеним Порядком передбачено, що під час технічного огляду товару здійснюється перевірка його пакування, маркування, зовнішнього вигляду, конструкції, комплектності, лінійних параметрів та функціональних характеристик на відповідність технічній документації та затвердженому контрольному зразку.
При цьому, у разі встановлення невідповідності товару вимогам технічної документації за результатами приймального контролю за якістю, приймання такого товару не здійснюється, а виявлені недоліки підлягають обов`язковій фіксації в акті приймального контролю.
Суд також зазначає, що повторний приймальний контроль можливий виключно у випадку заміни товару на інший, що відповідає встановленим вимогам, що додатково свідчить про імперативність дотримання процедур якості та неможливість прийняття товару з недоліками.
Отже, системний аналіз умов договору та положень Порядку № 375 дає підстави для висновку, що сторони погодили жорсткий та багатоетапний механізм контролю якості товару, невиконання якого виключає можливість належного приймання товару та, відповідно, виконання постачальником своїх договірних зобов`язань.
Втім, матеріалами справи підтверджується факт поставки відповідачем товару неналежної якості.
Зокрема, відповідно до актів приймального контролю товару за якістю від 07 травня 2024 року № 2/1 та від 07 червня 2024 року № 109, складених уповноваженими представниками органу контролю у присутності представника постачальника, встановлено невідповідність поставленого товару вимогам щодо якості, у зв`язку з чим товар у загальній кількості 8374 одиниці не був прийнятий.
При цьому суд враховує, що зазначені акти підписані представником постачальника без зауважень, що свідчить про погодження останнього з зафіксованими у них обставинами.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками Господарського суду Житомирської області про те, що поставлений відповідачем товар первісно не відповідав вимогам щодо якості, у зв`язку з чим був обґрунтовано повернутий за результатами приймального контролю, що підтверджується актами № 2/1 від 07 травня 2024 року та №109 від 07 червня 2024 року.
Водночас встановлено, що подальша поставка товару здійснювалася відповідачем із порушенням погодженого сторонами кінцевого строку, визначеного у Специфікації, що свідчить про неналежне виконання договірних зобов`язань як у частині якості, так і строків поставки.
Так, відповідно до приписів ст. 526, 525, ч. 1 ст. 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, у встановлений строк та відповідно до умов договору, а одностороння відмова від його виконання або зміна умов не допускається. 
Водночас, як передбачено ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання, що у даному випадку виразилось у поставці товару, який не відповідав погодженим вимогам щодо якості та не пройшов приймальний контроль.
Згідно з ч. 1 ст. 611, ч. 1 ст. 624 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, визначені договором або законом, зокрема у вигляді сплати неустойки, яка підлягає стягненню у повному розмірі, якщо інше не встановлено законом.
Суд також враховує, що відповідно до ч. 2 ст. 231 ГК України (чинної на момент виникнення спірних правовідносин), у правовідносинах, пов`язаних з виконанням державного контракту, за порушення умов щодо якості товару підлягає стягненню штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісного товару, якщо інше не передбачено договором чи законом. Вказана норма є спеціальною та підлягає застосуванню до спірних правовідносин.
Зазначене судом першої інстанції помилково враховано не було.
При цьому, помилковим є висновок місцевого суду про наявність в даному випадку подвійного стягнення штрафу, оскільки умовами договору передбачений штраф у розмірі 7% за несвоєчасну поставку товару, тоді як ст.233 ГК України передбачений штраф у розмірі 20% за поставку неякісного товару.
Посилання скаржника на правові позиції Верховного Суду є обґрунтованими, оскільки у постанові Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі № 916/804/17, а також у постанові Верховного Суду від 21 червня 2017 року у справі № 910/2031/16 зазначено, що сторони договору на підставі принципу свободи договору (ст. 6 ЦК України) вправі самостійно врегулювати питання застосування та порядку нарахування штрафних санкцій.
Крім того, відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010, діє презумпція правомірності правочину (ст. 204 ЦК України), яка означає обов`язковість виконання сторонами умов укладеного договору до моменту її спростування у встановленому законом порядку.
Водночас суд апеляційної інстанції враховує, що спірні правовідносини виникли у сфері виконання державного контракту, спрямованого на забезпечення потреб оборони держави, що відповідно до ст. 17 Конституції України та положень Закону України "Про оборону України" є однією з ключових функцій держави.
З огляду на правовий статус позивача як суб`єкта, що здійснює закупівлі для потреб Міністерства оборони України, а також на обставини дії воєнного стану, суд зазначає, що належне та своєчасне виконання зобов`язань за такими договорами має підвищене значення.
Разом з тим, неналежне виконання відповідачем умов державного контракту обґрунтовано розцінюється як таке, що негативно впливає на забезпечення обороноздатності держави, що узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема, у постановах від 02 листопада 2022 року у справі № 910/14591/21, від 09 червня 2022 року у справі № 910/8425/19 та від 15 червня 2022 року у справі №922/2141/21.
З огляду на викладене, враховуючи встановлений факт поставки товару неналежної якості, який не пройшов передбачений договором приймальний контроль, наявність порушення відповідачем господарського зобов`язання, а також узгоджені сторонами умови відповідальності, суд дійшов висновку, що нарахування позивачем штрафних санкцій у розмірі 20% вартості такого товару є правомірним, здійсненим на підставі закону та умов договору, і відповідає засадам розумності, справедливості та обов`язковості виконання зобов`язань.
Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.
На сьогодні у праві існують такі основні стандарти доказування: "баланс імовірностей" (balance of probabilities) або "перевага доказів" (preponderance of the evidence); "наявність чітких та переконливих доказів" (clear and convincing evidence); "поза розумним сумнівом" (beyond reasonable doubt).
Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач.
Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.
Відповідно до ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.
Апеляційний господарський суд зазначає, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертається загалом до категорії стандарту доказування та відзначає, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Колегія суддів звертає увагу, що обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів, що запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.
З`ясування відповідних обставин має здійснюватися із застосуванням критеріїв оцінки доказів передбачених статтею 86 ГПК України щодо відсутності у жодного доказу заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо, а також вірогідності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.
Враховуючи все вищевикладене в сукупності, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення Господарського суду Житомирської області від 07 грудня 2025 року у справі № 906/1250/25 прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи та неправильним застосуванням норм матеріального права, з огляду на що апеляційну скаргу Державного підприємства Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель" слід задоволити, а рішення місцевого господарського суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог скасувати, прийнявши в цій частині нове рішення, яким позов задоволити.
В зв`язку з частковим скасуванням рішення місцевого господарського суду, присуджений до стягнення з відповідача судовий збір у відповідності до ст.129 ГПК України підлягає коригуванню з врахуванням розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 129, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель" задоволити. 
2. Рішення Господарського суду Житомирської області від 11 грудня 2025 року у справі №906/1250/25 в частині відмови в задоволенні позовних вимог в сумі 1 172 092, 03 грн 20% штрафу скасувати. 
Прийняти в цій частині нове рішення, яким позов задоволити . 
Резолютивну частину рішення викласти в наступній редакції:
"Позов задоволити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "КРОК-СПЕЦОДЯГ ГРУПП" (12700, Житомирська обл., Звягельський р-н., м. Баранівка, вул. Костельна, буд. 2-ж, ідентифікаційний код 42914745) на користь Державного підприємства Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель" (04074, м.Київ, вул. Автозаводська, буд.2, ідентифікаційний код - 44725823) - 3 674 156,50 грн (три мільйони шістсот сімдесят чотири тисячі сто п`ятдесят шість гривень 50 копійок) 0,5% пені, 766 380,78 грн (сімсот шістдесят шість тисяч триста вісімдесят гривень 78 копійок) 7% штрафу, 1 172 092,03 грн (один мільйон сто сімдесят дві тисячі дев`яносто дві гривні 03 копійок) 20 % штрафу, 67 351, 55 грн (шістдесят сім тисяч триста п`ятдесят одна гривня 55 копійок) судового збору.
Видати наказ."
3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "КРОК-СПЕЦОДЯГ ГРУПП" (12700, Житомирська обл., Звягельський р-н., м. Баранівка, вул. Костельна, буд. 2-ж, ідентифікаційний код 42914745) на користь Державного підприємства Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель" (04074, м.Київ, вул.Автозаводська, буд.2, ідентифікаційний код - 44725823) 101 027,33 (сто одну тисячу двадцять сім гривень 33 копійки) витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.
4. Місцевому господарському суду видати відповідні накази.
5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складений "24" березня 2026 р.

Головуюча суддя Коломис В.В. 

Суддя   Миханюк М.В. 

Суддя   Саврій В.А.