УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №287/1396/25 Головуючий у 1-й інст. Винар Л. В. 
Категорія 70 Доповідач Павицька Т. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2026 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т.М.,
суддів Борисюка Р.М., Шевчук А.М.,
розглянувши у спрощеному письмовому провадженні без виклику сторін у м. Житомирі цивільну справу №287/1396/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Олевського районного суду Житомирської області від 01 грудня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Винара Л.В. у м. Олевську, 
в с т а н о в и в :
У червні 2025 року  ОСОБА_1 звернулася до суду із даним позовом у якому просила стягнути із ОСОБА_2 аліменти на своє утримання у зв`язку із продовженням навчання в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання чи до досягнення нею 23-х річного віку, у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою. Позов обґрунтовано тим, що її матір ОСОБА_3 та батько ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано. Відповідно до рішення суду від 09.08.2012 стягувались аліменти з її батька ОСОБА_2 на користь її матері ОСОБА_4 до досягнення позивачкою повноліття. 26.02.2024 позивачці виповнилось 18 років, а 25.03.2025 була здійснена остання виплата аліментів та завершено виконавче провадження від 05.06.2025 за № 34753185 на підставі п. 7 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження». Позивачка зазначала, що на даний час вона навчається на другому курсі першого (бакалаврського) рівня освіти в Національному університеті «Острозька академія» IV рівня акредитації на денній формі навчання, спеціальності 035 «Філологія». На період навчання позивачка проживає у гуртожитку університету та сплачує кошти за проживання. Офіційне місце реєстрації позивачки зареєстроване разом з матір`ю. Стверджувала, що на даний час всі фінансові витрати пов`язані з проживанням у гуртожитку університету, проїздом, харчуванням, придбанням взуття, одягу, засобів гігієни, медичними препаратами у разі захворювання та іншими потребами та витратами повністю забезпечуються її матір`ю ОСОБА_3 . На утриманні матері також перебуває молодша сестра ОСОБА_5 , яку вона утримує самостійно та не отримує на неї аліменти. Розмір заробітної плати матері ОСОБА_3 не дозволяє повноцінно забезпечувати потреби двох дітей, тому позивачка змушена звернутись до суду про стягнення аліментів. Батько позивача є працездатним та перебуває на військовій службі.
Рішенням Олевського районного суду Житомирської області від 01 грудня 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у зв`язку з навчанням, в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, починаючи з 26.06.2025 та до припинення ОСОБА_1 навчання, але не довше, ніж до досягнення нею 23 років. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1211,20 грн.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій просить його змінити зменшивши розмір стягнутих аліментів з 1/4 до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 26.06.2025 та до припинення ОСОБА_1 навчання, але не довше, ніж до досягнення нею 23-х років. На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що на даний час перебуває у зареєстрованому шлюбі від якого на його утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зазначає, що є ветераном війни – учасником бойових дій. Його дохід за 6 місяців складає 310 647,00 грн, згідно відомостей про застраховану особу. Крім того, з 12.06.2023 по 28.06.2023 він знаходився на стаціонарному лікуванні. Вказує, що після досягнення донькою повноліття він продовжує надавати їй фінансову допомогу, що підтверджується квитанціями. На даний час проходить військову службу за контрактом та несе витрати на придбання форми та інших речей , необхідних для несення служби. Відтак судом не враховано стан здоров`я відповідача, перебування на його утриманні трьох дітей та непрацездатну матір, а також проходження служби у військовій частині НОМЕР_1 . 
16 січня 2026 року на адресу Житомирського апеляційного суду надійшов відзив ОСОБА_1 , у якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2 , рішення Олевського районного суду Житомирської області від 01.12.2025 залишити без змін. У відзиві зазначає, що судом першої інстанції було ухвалено законне та обґрунтоване рішення. Вважає, що судом надано належну оцінку доказам, всебічно з`ясовано всі обставини справи та ухвалено законне та обґрунтоване рішення. Апелянтом в апеляційній скарзі не заперечується факт продовження мною навчання у Національному університеті «Острозька академія». Крім того, батьком також не заперечується і потреба у моєму утриманні поки я продовжую навчання, а також його можливість утримувати мене поки я навчаюсь. В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить зменшити розмір, аліментів, які будуть стягуватися з 1/4 на 1/6 від усіх видів заробітку (доходів) аргументуючи тим, що у нього на утриманні перебувають двоє неповнолітніх дітей та непрацездатна матір – пенсіонерка. Крім того посилається на те, що у 2023 році перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Коростенська ЦРЛ» та переніс операцію на колінному суглобі. Звертає увагу суду, операція і лікування були у 2023 році, жодних документів, які б підтверджували продовження лікування і те, що він несе витрати у зв`язку з цим на сьогоднішній день до суду не надано. Довідка ВЛК від 17.11.2025 року лише засвідчує, що батька визнано придатним до військової служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони. Під час розгляду справи у першій інстанції у відповідача була можливість надати відзив на позовну заяву і долучити до матеріалів справи всі докази, які він додав до апеляційної скарги, адже інформація, яка в них відображена відома відповідачу задовго до подання позову, документи датовані задовго до подання позовної заяви. Тобто докази, які долучені до апеляційної скарги не є новими, і обставини, які вони підтверджують виникли задовго до існування даної позовної заяви, а відтак не можуть бути прийняти судом як допустимі докази. Крім того, відповідач не додав до апеляційної скарги клопотання про долучення доказів з обґрунтуванням неможливості подання цих доказів під час розгляду справи у першій інстанції. Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 365 ЦПК України суддя-доповідач у порядку підготовки справи до апеляційного розгляду вирішує питання щодо поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції. Зі змісту наведеної статті у взаємозв`язку зі статтями 259, 260, 368 ЦПК України всі судові рішення, ухвалені суддею-доповідачем під час підготовки справи до апеляційного розгляду, викладаються у формі ухвали. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Про прийняття та дослідження нових доказів, як і відмову в їх прийнятті, апеляційний суд зобов`язаний мотивувати свій висновок в ухвалі при обговоренні заявленого клопотання.
03 лютого 2026 року до Житомирського апеляційного суду від ОСОБА_2 надійшло заперечення на відзив у якому вказує, що під час розгляду справи в суді першої інстанції не міг брати участь у зв`язку із несенням служби у військовій частині НОМЕР_1 . Зазначає, що у добровільному порядку сплачував аліменти на навчання доньки.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволеною з наступних підстав.
Із матеріалів справи вбачається, що згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу, шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було розірвано, про що 19.11.2003 складено актовий запис №78.
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є батьками позивачки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно копії свідоцтва про народження.
Відповідно до копії свідоцтва про зміну імені, ОСОБА_8 змінила прізвище на ОСОБА_9 .
05 червня 2025 року виконавче провадження за № 34753185 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 39, 40 Закону України «Про виконавче провадження».
Як вбачається із копії витягу з реєстру територіальної громади ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Із копії довідки за вих. № 25/48 від 03.04.2025 виданої Національним університетом «Острозька академія» вбачається, що ОСОБА_1 є студенткою другого курсу першого (бакалаврського) рівня освіти Національного університету «Острозька академія» IV рівня акредитації на денній формі навчання, спеціальності 035 «Філологія».
На період навчання позивачка проживає у гуртожитку Національного університету «Острозька академія», згідно заяви-приєднання № Г/2025-608933.
З доданих копій платіжних інструкцій вбачається, що позивачкою сплачено кошти на рахунок Національного університету «Острозька академія» за проживання у гуртожитку.
Також, з доданих копій квитанцій вбачається, що ОСОБА_1 здійснювались фінансові витрати пов`язані з харчуванням, придбанням взуття, одягу, ліків та інші витрати. 
З наявної в матеріалах справи копії довідки за № 463 від 27.06.2024 року вбачається, що матір позивачки ОСОБА_3 працює у Опорному навчальному закладі біотехнологічний ліцей «Радовель» Олевської міської ради з 01.01.2021 року. 
Згідно із копією довідки за № 9992 від 15.05.2023 відповідач ОСОБА_2 перебуває на військовій службі  у військовій частині НОМЕР_1 .
Відповідно до свідоцтв про народження, долучених до апеляційної скарги, ОСОБА_2 має двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Із довідки про застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування ОСОБА_2 за 2025 рік усього за рік отримав 541444,90 грн пенсії. 
Перевіряючи законність оскаржуваного рішення, колегія суддів враховує наступне.
Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання.
Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.
Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу.
При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Так, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
У постанові від 16 лютого 2022 року у справі № 381/2423/20 (провадження № 61-17937св21) Верховний Суд зазначив, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст. ст. 199, 200, 201 цього Кодексу). Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. При визначенні розміру аліментів потрібно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Приписи цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.
Встановивши, що позивачка навчається у Національному університеті «Острозька академія», та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а відповідач, який є працездатною особою, і має можливість надавати доньці таку допомогу, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_2 аліментів.
Разом із тим, колегія суддів дійшла висновку, що визначений судом першої інстанції розмір аліментів у частці 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача не повною мірою відповідає принципу співмірності та балансу інтересів сторін, з огляду на сукупність установлених у справі обставин.
За правилами статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом (судом апеляційної інстанції) лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Відповідно до матеріалів справи, разом з апеляційною скаргою на рішення Олевського районного суду Житомирської області від 01 грудня 2025 року ОСОБА_2 долучив копії медичних документів про стан здоров`я, копію свідоцтва про народження, копію паспорта ОСОБА_13 , копію пенсійного посвідчення ОСОБА_13 .
Оскільки відповідачем не наведено об`єктивних причин, які б унеможливлювали подання відповідних доказів до суду першої інстанції, у зв`язку з чим підстав для їх прийняття як нових доказів у розумінні статті 367 ЦПК України колегія суддів не вбачає.
Разом з тим, колегія суддів вважає доцільним долучити до матеріалів справи докази, які долучені до апеляційної скарги відповідачем, а саме копію свідоцтва про народження ОСОБА_14 , копію свідоцтва про народження ОСОБА_15 , копію витягу з реєстру територіальної громади ОСОБА_14 , копію витягу з реєстру територіальної громади ОСОБА_15 , довідку про склад сім`ї №1031 , довідку про утримання дітей №1032 від 28.11.2025, видані Радовельським старостинським округом, оскільки стягненням аліментів з ОСОБА_2 на утримання повнолітньої доньки в розмірі частини заробітку (доходу) зачіпаються інтереси малолітніх дітей ОСОБА_14 та ОСОБА_15 .
Згідно копій свідоцтва про народження, відповідач ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
З довідки Радовельського старостинського округу виданої 28.11.2025 №1032 вбачається, що на утриманні ОСОБА_2 знаходяться дочка ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно довідки Радовельського старостинського округу виданої 28.11.2025 №1031 ОСОБА_2 , дочка ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстровані та проживають в АДРЕСА_2 .
Колегія суддів вважає за необхідне наголосити на тому, що як зазначалося вище, сімейні відносини базуються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Загальні засади (принципи) мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії.
Справедливість - це одна з основних засад права, яка є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права.
Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.
Зазначені правові висновки щодо дотримання принципу справедливості висловив Конституційний Суд України у рішеннях від 30 січня 2003 року №3-рп/2003, від 02 листопада 2004 року №15-рп/2004.
Дії учасників сімейних правовідносин мають бути добросовісними, характеризуватися чесністю, відкритістю й повагою до інтересів інших членів суспільства. Водночас учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Відповідно до частинами другою, третьою статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.
Разом з тим, в позовній заяві ОСОБА_1 , не зазначила, що ОСОБА_2 є батьком двох малолітніх дітей - ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають разом з ним. 
Отже, беручи до уваги характер спірних правовідносин, вік та потреби повнолітньої доньки, факт її навчання на платній основі, а також матеріальний стан відповідача на утриманні якого знаходяться двоє малолітніх дітей, колегія суддів вважає за доцільне змінити рішення суду першої інстанції в частині розміру аліментів, зменшивши його з 1/4 до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача.
Такий розмір аліментів є необхідним і достатнім для забезпечення потреб повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, та водночас відповідає принципам справедливості, розумності й співмірності, закріпленим у сімейному законодавстві.
За звернення до суду із апеляційною скаргою ОСОБА_2 сплатив 1816,80 грн судового збору, згідно квитанції № 1.468735899.1 від 29.12.2025 року.
Зважаючи на те, що апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволена, а ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору, згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», то за рахунок держави на користь ОСОБА_2 слід компенсувати 1816,80 грн судового збору у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п.3ч.1ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: п.3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи. 
Згідно ч.1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. 
За наведених обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні в частині визначеного розміру аліментів з 1/4 до 1/6 частки заробітку (доходу) відповідача, відповідно до положень ст. 376 ЦПК України.
Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд
у х в а л и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.
Рішення Олевського районного суду Житомирської області від 01 грудня 2025 року змінити, зменшивши розмір аліментів, які підлягають стягненню з  ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 з 1/4 до 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно.
В решті рішення залишити без змін.
Компенсувати  ОСОБА_2 за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, 1816,80 грн судового збору за подання апеляційної скарги.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий Т.М. Павицька

Судді Р.М. Борисюк 

А.М. Шевчук