ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2026 р. м. Чернівці Справа № 600/3186/25-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лелюка О.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

У С Т А Н О В И В:

Національна академія сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у закладі вищої освіти, у розмірі 250527,60 грн.
Поданий позов обґрунтовано тим, що у період з 25 липня 2023 року по 06 червня 2025 року відповідач проходив навчання в Національній академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного. Наказом начальника Національної академії від 06 червня 2025 року №162 (по стройовій частині) солдата ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу Національної академії та всіх видів забезпечення у зв`язку з достроковим розірванням контракту і визначено відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням у Національній академії, за період з 25 липня 2023 року по 06 червня 2025 року в сумі 250527,60 грн. Вказано, що в день виключення відповідача зі списків особового складу академії йому було надано на ознайомлення довідку-розрахунок про відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням у Національній академії. Проте добровільного відшкодування витрат на утримання в академії відповідач не здійснив. Таким чином, не відшкодовані відповідачем на користь позивача витрати, пов`язані з утриманням, які не отримані державою, завдають шкоди безпосередньо інтересам держави.
Ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами; встановлено строки для подання заяв по суті справи.
Згідно з наявними у справі матеріалами ухвалу суду, якою відкрито провадження у даній справі, було направлено на адресу місця реєстрації проживання відповідача, а саме: АДРЕСА_1 .
Вказана ухвала була отримана відповідачем, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що відповідач був належним чином повідомлений про відкриття провадження у даній справі.
Однак правом подати відзив на позовну заяву у встановлений судом строк відповідач не скористався.
Клопотань про розгляд справи за участю учасників справи до суду не надходило.
Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши повідомлені обставини, які є достатніми для ухвалення законного і обґрунтованого судового рішення, суд дійшов висновку про те, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що наказом начальника Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного від 25 липня 2023 року №21-КС ОСОБА_1 , 2005 року народження, зараховано на перший курс денної форми навчання для потреб Збройних Сил України.
На підставі зазначеного наказу 25 липня 2023 року між Міністерством оборони України в особі начальника Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного та ОСОБА_1 укладено контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України, а наказом начальника Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного від 25 липня 2023 року №236 ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу академії та на всі види забезпечення.
25 квітня 2025 року відповідач звернувся до позивача з рапортом про відрахування з академії через небажання продовжувати навчання (за власним бажанням) відповідно до частини одинадцятої статті 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Додатково відповідачем зазначено в рапорті про те, що він зобов`язується відшкодувати загальну суму визначених до відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням, в касу або на рахунок Національної академії.
Вказаний рапорт було направлено на розгляд вченої ради Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного.
На підставі рапорту ОСОБА_1 від 25 квітня 2025 року, протоколу засідання вченої ради від 28 квітня 205 року, погодження командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 31 травня 2025 року, начальником Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного видано наказ від 03 червня 2025 року №36-КС, яким ОСОБА_1 відраховано з числа курсантів через небажання продовжувати навчання (за власним бажанням), достроково розірвано з ним контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України, звільнено із займаної посади і вважається таким, що проходить військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Наказом начальника Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного від 06 червня 2025 року №162 ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу Національної академії з 06 червня 2025 року та зобов`язано відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням в Національній академії, за період з 25 липня 2023 року по 06 червня 2025 року в сумі 250527,60 грн відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №964 від 12 липня 2006 року «Про затвердження Порядку відшкодування курсантами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах».
06 червня 2025 року позивачем видано довідку-розрахунок №69 на солдата ОСОБА_1 , згідно з якою загальна сума визначених до відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням відповідача за період з 25 липня 2023 року по 06 червня 20205 року, становить 250527,60 грн.
Зі змісту зазначеної довідки вбачається, що від її підпису відповідач відмовився.
04 липня 2025 року помічником начальника Національної академії з фінансово-економічної роботи – начальником фінансово-економічної служби складено довідку №1055, в якій вказано, що станом на 04 липня 2025 року за курсантом ОСОБА_1 рахується заборгованість у сумі 250527,60 грн.
Оскільки відповідачем не було добровільно відшкодовано вартість витрат, пов`язаних з утриманням під час навчання, на загальну суму 250527,60 грн, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Вирішуючи спір, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 3 Закону України «Про Збройні Сили України» від 06 грудня 1991 року №1934-XII (далі – Закон №1934-XII в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) організаційно Збройні Сили України складаються з органів військового управління, з`єднань, військових частин, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, установ та організацій.
Статтею 15 Закону №1934-XII визначено, що фінансування Збройних Сил України здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.
Частиною першою статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року №2232-XII (далі – Закон №2232-XII в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Абзацом шостим частини шостої статті 2 Закону №2232-XII визначено, що до видів військової служби належить військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів та закладів вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти), а також закладів фахової передвищої військової освіти.
Згідно з пунктом 3 частини першої, частиною третьою статті 24 Закону №2232-XII початком проходження військової служби вважається день призначення на посаду курсанта закладу фахової передвищої військової освіти, вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти - для громадян, які не проходили військову службу, та військовозобов`язаних. Закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Частинами першою, третьою, п`ятою та восьмою статті 25 Закону №2232-XII визначено, що підготовка громадян України для проходження військової служби на посадах осіб сержантського, старшинського та офіцерського складу проводиться у закладах фахової передвищої військової освіти, вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти. У них здійснюється навчання курсантів, слухачів, студентів, ад`юнктів і докторантів. Зарахування громадян України до закладів фахової передвищої військової освіти, вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти проводиться на добровільних засадах відповідно до особистих заяв після успішного складення вступних іспитів та відповідних випробувань. З громадянами України - курсантами закладу фахової передвищої військової освіти, вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти укладається контракт про проходження військової служби (навчання) на строки, передбачені абзацом четвертим частини другої статті 23 цього Закону. Контракт про проходження військової служби на посадах осіб сержантського і старшинського або офіцерського складу після закінчення навчання укладається між громадянином та державою, від імені якої виступає уповноважений орган військового управління Збройних Сил України або іншого військового формування, для потреб якого він проходить підготовку, на строк, передбачений абзацами п`ятим, восьмим і дев`ятим частини другої статті 23 цього Закону. Курсантам, які не мали військового звання до зарахування до закладу фахової передвищої військової освіти, вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу закладу вищої освіти, присвоюється військове звання рядового складу. За військовослужбовцями та військовозобов`язаними зберігаються військові звання, які вони отримали під час проходження військової служби.
Частиною десятою статті 25 Закону №2232-XII передбачено, що курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану - за його наявності), в інших випадках, передбачених законом, та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб сержантського, старшинського або офіцерського складу після закінчення відповідно закладу фахової передвищої військової освіти, вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років (десяти років - для осіб офіцерського складу, які оволоділи спеціальностями льотного складу авіації) після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу закладу вищої освіти відповідно до підпунктів "д", "е", "з", "и" пункту 1, підпунктів "д", "е", "ж", "з" пункту 2 та підпункту "в" пункту 3 частини п`ятої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці заклади освіти, витрати, пов`язані з їх утриманням у закладі фахової передвищої військової освіти, вищому військовому навчальному закладі, військовому навчальному підрозділі закладу вищої освіти, відповідно до порядку та умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.
Частина 11 статті 25 Закону №2232-XII передбачає, що контракт про проходження військової служби (навчання) розривається достроково, а курсанти чоловічої статі, відраховані із закладів фахової передвищої військової освіти, вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти через небажання продовжувати навчання (за власним бажанням) або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану - за його наявності) та в разі їх відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського, сержантського або старшинського складу після закінчення відповідно закладу фахової передвищої військової освіти, вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти, вважаються такими, що проходять військову службу за призовом, та направляються: під час проведення мобілізації та дії воєнного стану - до військових частин для подальшого проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану за його наявності) та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення закладу вищої освіти, а також особами офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років (десяти років - для осіб офіцерського складу, які оволоділи спеціальностями льотного складу авіації) після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу закладу вищої освіти (далі - заклади вищої освіти) відповідно до підпунктів «д», «е», «є», «з», «и» пункту 1 та підпунктів «д», «е», «є», «ж», «з» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», витрат, пов`язаних з їх утриманням у закладі вищої освіти, визначений Порядком відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у закладах вищої освіти, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006 року № 964 (далі - Порядок №964).
Згідно з пунктами 3, 4, 5 Порядку №964, відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Порядок розрахунку витрат установлюється Міноборони разом із Мінфіном, МВС, Управлінням державної охорони, СБУ та Службою зовнішньої розвідки. Розрахунок фактичних витрат здійснюється закладом вищої освіти згідно з нормами утримання курсантів. Витрати відшкодовуються в повному розмірі: курсантами, які вислужили встановлений законодавством строк базової військової служби до вступу в заклад фахової передвищої військової освіти, вищий військовий навчальний заклад, військовий навчальний підрозділ закладу вищої освіти, а також курсантами жіночої статі - за весь період навчання; курсантами, які навчалися понад встановлений законодавством строк базової військової служби, - за період навчання, що перевищує цей строк; особами офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років (10 років - для осіб офіцерського складу, які оволоділи спеціальностями льотного складу авіації) після закінчення вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти відповідно до підпунктів “д”, “е”, “з”, “и” пункту 1, підпунктів “д”, “е”, “ж”, “з” пункту 2 і підпункту “в” пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу”, - за весь період навчання. Витрати відшкодовуються в розмірі різниці суми витрат з утримання курсантів і витрат з утримання громадян України, що пройшли базову військову службу: курсантами, які навчалися менше встановленого законодавством строку базової військової служби, - за весь період навчання; курсантами, які навчалися понад встановлений законодавством строк базової військової служби, - за весь період навчання, який відповідає строку базової військової служби.
У разі відмови курсанта або особи офіцерського складу добровільно відшкодувати витрати стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку (пункт 6 Порядку №964).
На виконання вимог пункту 3 Порядку №964 наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України 16 липня 2007 року №419/831/240/605/537/219/534, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 30 липня 2007 року за №863/14130, затверджено Порядок розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах (далі - Порядок).
Так, пунктом 1.2 Порядку встановлено, що зобов`язання про добровільне відшкодування курсантом витрат, пов`язаних з його утриманням, зазначається в контракті під час його укладання.
Відповідно до пункту 2.1 Порядку відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у ВНЗ, а саме витрат на: грошове забезпечення, продовольче забезпечення, речове забезпечення, медичне забезпечення, перевезення до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та назад; оплату комунальних послуг та спожитих енергоносіїв.
Згідно із пунктом 2.1.1 Порядку витратами на грошове забезпечення є отримане курсантом щомісячне грошове забезпечення за весь період навчання, яке визначається з посадового окладу та додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу та надбавки), передбачених чинним законодавством для цієї категорії військовослужбовців. Фактичні дані беруться з розрахункових відомостей та інших передбачених документів, що підтверджують виплату щомісячного грошового забезпечення курсанту.
Відповідно до пункту 2.1.2 Порядку витратами на продовольче забезпечення є витрати, пов`язані із забезпеченням курсанта продовольством згідно з нормами харчування.
За змістом пункту 2.1.4 Порядку витратами на медичне забезпечення є витрати, пов`язані з наданням медичної допомоги, у тому числі стоматологічної, безпосередньо у ВНЗ, та вартість лікування у військових госпіталях.
Сума витрат на проведення військово-лікарської комісії утримується незалежно від періоду навчання (пункт 2.1.4.3 Порядку).
Пунктом 2.1.5 Порядку встановлено, що витрати на перевезення до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та назад визначаються виходячи з фактичних витрат, пов`язаних з оплатою транспортних послуг (вартість квитків, зборів та платежів, постільної білизни тощо).
Відповідно до пункту 2.1.6 Порядку розрахунку витрат, до спожитих курсантом ВНЗ комунальних послуг та енергоносіїв належать тепло, гаряча та холодна вода, водовідведення та електроенергія. При проведенні розрахунків застосовуються тарифи, що встановлені для бюджетних установ і діють у місцевості, в якій розташований ВНЗ, у відповідному навчальному році.
Пунктом 2.3 Порядку встановлено, що у разі дострокового розірвання контракту відповідні служби (підрозділи) забезпечення навчального процесу здійснюють остаточний розрахунок фактичних витрат за відповідними видами забезпечення, складають довідки-розрахунки та подають їх до кадрового підрозділу ВНЗ. Період навчання, за який здійснюється відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням, визначається з дня зарахування по день виключення курсанта зі списків особового складу ВНЗ.
Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що у разі укладення контракту про проходження військової служби між вищим військовим навчальним закладом (військовим навчальним підрозділом вищого навчального закладу) та курсантом про проходження військової служби (навчання) на останнього покладаються відповідні обов`язки, передбачені чинним законодавством України та контрактом. У випадку дострокового розірвання контракту, зокрема, через небажання продовжувати навчання, недисциплінованість або систематичне невиконання умов контракту, курсант зобов`язаний відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням у закладі освіти. При цьому до таких витрат входять, зокрема витрати на грошове, продовольче, речове, медичне забезпечення під час навчання.
Зміст частини десятої статті 25 Закону №2232-XII та пункту 6 Порядку №964 передбачають право вищого військового навчального закладу на звернення до суду з позовом про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням курсанта в закладі освіти, яке виникає лише у випадку відмови курсанта добровільно відшкодувати такі витрати.
Як вбачається зі змісту встановлених у даній справі обставин, ОСОБА_1 , укладаючи Контракт із Національною академією сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного від 25 липня 2023 року, добровільно взяв на себе зобов`язання відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням у вищому навчальному закладі, в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби після закінчення вищого військового навчального закладу.
Відповідно до змісту наказу начальника Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного від 03 червня 2025 року №36-КС солдата ОСОБА_1 було відраховано з числа курсантів саме через небажання продовжувати навчання (за власним бажанням), у зв`язку з чим з відповідачем розірвано контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України.
Отже, після розірвання контракту у відповідача виникло зобов`язання щодо відшкодування витрат на утримання під час навчання.
Також судом установлено, що 06 червня 2025 року позивачем було складено довідку-розрахунок №69 з визначенням загальної суми відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням солдата ОСОБА_1 за період з 25 липня 2023 року по 06 червня 2025 року, яка склала 250527,60 грн. Зазначений розрахунок містить перелік витрат, пов`язаних з його утриманням (грошове, продовольче, медичне забезпечення, а також оплата за спожиті комунальні послуги та енергоносії).
Суд наголошує, що питання правомірності визначення суми відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з навчанням, не охоплюється предметом цього позову, оскільки розрахунок витрат, які підлягають відшкодуванню відповідачем, не є предметом позову у даній справі, а тому суд не уповноважений надавати правову оцінку такому розрахунку в межах даних спірних відносин.
Суд звертає увагу на те, що у довідці-розрахунку №69 від 06 червня 2025 року міститься графа «З довідкою-розрахунком ознайомлений», над якою міститься відмітка про те, що від ознайомлення з довідкою-розрахунком відповідач відмовився.
Стосовно наведеного суд зауважує, що підписуючи контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України від 25 липня 2025 року, яким чітко передбачено обов`язок добровільного відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання, відповідач не міг не знати про необхідність добровільного відшкодування коштів, пов`язаних з його утримання в академії, у випадку дострокового розірвання контракту.
Про обізнаність відповідача зі своїм обов`язком відшкодувати загальну суму визначених до відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, також свідчить і зміст рапорту ОСОБА_1 від 25 квітня 2025 року про дострокове відрахування з числа курсантів через небажання продовжувати навчання.
Відповідно, відсутність підпису в графі «З довідкою-розрахунком ознайомлений» довідки-розрахунку №69 від 06 червня 2025 року не свідчить про те, що відповідачу не було відомо про зазначений обов`язок.
Також відповідачем не надано доказів оскарження розрахунку витрат, пов`язаних з його утриманням, що здійснений позивачем.
Отже, оскільки відповідач, який був належним чином повідомлений про обов`язок відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням в Національній академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного, сума яких становить 250527,60 грн, і такі витрати у добровільному порядку ОСОБА_1 не відшкодовано, то у позивача відповідно до частини десятої статті 25 Закону №2232-XII та пункту 6 Порядку №964 виникло право звернення до суду для захисту майнових інтересів в судовому порядку.
З огляду на те, що згідно наявних у справі матеріалів відповідачем у добровільному порядку не відшкодовані витрати, пов`язані з утриманням у вищому військовому навчальному закладі, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення таких коштів з відповідача на користь позивача в судовому порядку.
Пунктом 3 частини першої статті 129 Конституції України визначено, що однією із основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
З огляду на викладене, враховуючи встановлені у даній справі обставини, суд приходить до висновку, що позивачем доведено правомірність та обґрунтованість вимог про стягнення з відповідача сум витрат, пов`язаних з його утриманням у навчальному закладі. Натомість відповідачем не було використано права подання відзиву на позовну заяву та не надано суду жодних доказів на спростування позиції позивача або ж доказів добровільної сплати коштів на відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням курсанта, на суму 250527,60 грн. Тому заявлений позов підлягає задоволенню.
Відповідно до частини другої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Зміст указаної норми свідчить про те, що в разі задоволення судом позову суб`єкта владних повноважень стягненню з відповідача підлягають лише судові витрати, які були пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз
Оскільки під час розгляду даної справи не залучались свідки та не проводились експертизи, то відсутні підстави для стягнення з відповідача судових витрат.
Керуючись статтями 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного до ОСОБА_1 про стягнення коштів задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного витрати, пов`язані з утриманням ОСОБА_1 у закладі вищої освіти під час навчання, на суму 250527 (двісті п`ятдесят тисяч п`ятсот двадцять сім) грн 60 коп.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення. Повне судове рішення складено 13 березня 2026 року.

Повне найменування учасників справи: позивач – Національна академія сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного (вул. Героїв Майдану, 32, м. Львів, код ЄДРПОУ 08410370); відповідач – ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Суддя О.П. Лелюк