Справа № 953/14109/25
Провадження № 2-а/645/23/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 
24 квітня 2026 року м. Харків

Немишлянський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого - судді Шевченко Г.С.,
за участю секретаря судового засідання - Пастушенко К.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) до інспектора 1 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області старшого лейтенанта Задолинного Юрія Степановича, Департамента патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

27.12.2025 позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд: скасувати постанову від 12.12.2025 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_2 за ч.1 ст.122 КУпАП в сумі 340 грн., та провадження у адміністративній справі відносно  ОСОБА_2 закрити.
В обґрунтування позову зазначено, що 12 грудня 2025 року інспектор 1 взводу 1 роти 1 бат. управління патрульної поліції у Львівській області старший лейтенант поліції Задолинний Юрій Степанович виніс стосовно  ОСОБА_2 постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 6327173, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. У постанові відповідач стверджує, що  ОСОБА_2 порушено п. 34 ПДР (водій керуючи ТЗ перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків). Позивач стверджує, що 23 жовтня 2025 року близько 02:40 на автозаправній станції WOG за адресою Львівська область, Баличі, вул. Львівська, 4 (траса М11) позивача зупинив інспектор, коли позивач підходила пішки до біотуалету. Відповідач звинуватив її у порушенні правил дорожнього руху і вимагав пред`явити водійське посвідчення. Після встановлення особи позивача почав складати постанову. На клопотання про ознайомлення з матеріалами справи позивачу було надано для огляду відеозапис, що не може доводити провину позивача, оскільки: через дуже низьку якість відеозапису неможливо встановити, яка насправді нанесена дорожня розмітка; через дуже низьку якість відеозапису неможливо встановити, який транспортний засіб її перетинає (на відеозапису це видно як білу засвічену пляму, та немає впевненості, що це взагалі транспортний засіб; через дуже низьку якість відеозапису неможливо встановити, хто є водієм цього транспортного засобу (якщо весь транспортний засіб відображається як біла засвічена пляма, водія там не видно); відповідач стверджував, що біла засвічена пляма, яка на відеозаписі здійнює поворот ліворуч у бік автозаправної станції WOG, є автомобілем позивача AX6389CI. Однак це жодним чином не випливає з показаного відео, оскільки біла пляма пропадає з поля зору камери відеореєстратора, тільки після цього поліцейські наближаються до автозаправної станції і звертають праворуч на неї, і лише тоді на відеозапису стає видно припаркований автомобіль AX6389CI і позивача у ролі пішохода. Отже, не було здійснено неперервної зйомки, яка б дозволила відслідкувати рух транспортного засобу від початку до кінця і зробити висновок, що автомобіль, який повернув ліворуч, перетнувши лінію розмітки, є тим самим автомобілем AX6389CI, припаркованим на автозаправній станції, а водієм якого є позивач. Позивач вказує, що зазначена постанова не відповідає фактичним обставинам справи, не підтверджується доказами, не відповідає вимогам закону, а тому підлягає скасуванню. Відтак, відповідачем вчинено при складенні постанови грубі порушення вимог ст.ст. 268, 289 КпАП України, тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі ст.247 КУпАП.
Відповідно до ухвали Київського районного суду м.Харкова від 12.01.2026 вказана справа передана за підсудністю до Немишлянського районного суду міста Харкова.
Ухвалою Немишлянського районного суду міста Харкова від 23.03.2026 адміністративний позов прийнято до розгляду, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.
Ухвалою суду від 02.04.2026 задоволено клопотання позивача про залучення до участі у справі в якості співвідповідача Департамента патрульної поліції.
22.04.2026 р. до суду надійшов відзив представника відповідача - Департаменту патрульної поліції, в якому останній просить суд відмовити у задоволенні позову. Посилається на те, що позивач 23 жовтня 2025 року, близько 02 год. 39 хв. на а/д М-11 Львів-Шегині 77 км., керуючи транспортним засобом SKODA FABIA, номерний знак НОМЕР_1 , перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, чим порушив пункт 34 Правил дорожнього руху затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. №1306 (далі – ПДР України). Як висновок на позивача винесено постанову за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Інспектор взводу №1 роти №1 батальйону №4 УПП у Львівській області ДПП Задолинний Ю.С., як службова особа єдиного контролюючого органу у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, виявивши порушення правил дорожнього руху України, зобов`язаний був відреагувати на факт вчинення правопорушення, що і було зроблено шляхом винесення постанови. Інспектором УПП у Львівській області ДПП до позивача застосовано адміністративне стягнення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, санкція якого передбачає штраф у розмірі 340 гривень. Дане стягнення відповідач вважає застосованим в чіткій відповідності букві закону та метою якого є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим позивачем та і іншими особами. Інспектор поліції Задолинний Ю.С., маючи законні підстави вважати позивача винним у вчиненні адміністративного правопорушення, оголосив про початок розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП, ознайомив позивача зі статтею 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП, повідомив позивачу його права та обов`язки, відповідно до вимог статей 287, 289, 307, 308 КУпАП, роз`яснив строки й порядок виконання постанови про накладення штрафу та оскарження постанови. Під час розгляду справи позивач заявив усне клопотання про перенесення розгляду справи у зв`язку з необхідністю отримання правової допомоги адвоката. Таке клопотання працівником поліції було задоволено та узгоджено дату розгляду справи. Варто звернути увагу на те, що на визначену дату 03.11.2025 як і на наступні, а саме 26.11.2025 та 12.12.2025 позивач для розгляду справи не з`явився. Відтак, враховуючи, що строки накладення адміністративного стягнення відповідно до КУпАП є обмеженими, поліцейський прийняв рішення 12.12.2025 проводити розгляд справи у відсутності позивача за наявними в матеріалах справи доказами. Інспектор поліції Задолинний Ю.С., маючи законні підстави вважати позивача винним у вчиненні адміністративного правопорушення, здійснив розгляд справи за порушення п.34 Правил дорожнього руху, зафіксувавши весь процес розгляду справи на нагрудний відеореєстратор та виніс оскаржувана постанову серії ЕНА №6327173 від 12.12.2025, якою притягнув ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та застосував адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6327173 від 12.12.2025 відправлено засобами поштового зв`язку ПАТ «Укрпошта» на поштову адресу позивача. Поліцейський УПП у Львівській області ДПП мав всі законні підстави для винесення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, ним була дотримана процедура та порядок складання адміністративних матеріалів. З огляду на те, що адміністративне правопорушення було вчинене та зафіксоване на відеозаписі 23.10.2025 р., а розгляд справи проведено 12.12.2025 відповідно до положення, термін зберігання відеозаписів вичерпався. А отже, надати дані відеозаписи як доказ до суду, можливості немає. Позивачем не подано суду жодного належного і допустимого доказу його невинуватості у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, тому немає підстав для скасування постанови, а вимоги позивача не обґрунтовані та задоволенню не підлягають.
24.04.2026 до суду позивачем подано відповідь на відзив, у якому позивач наполягає на задоволенні позовних вимог, посилається на те, що обов`язок доказування вини покладено законом на особу владних повноважень, доводи відповідача вважає безпідставними, заснованими на вільному тлумаченні норм права. 
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Враховуючи строк розгляду справ даної категорії, а також, що позиція позивача висловлена в позовній заяві та відповіді на відзив, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність позивача, оскільки неявка позивача не перешкоджає розгляду справи. 
Представник відповідача у відзиві на позовну заяву просив відмовити в задоволенні позову та розглядати справу за відсутності сторони відповідача. 
Суд, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази у їх сукупності, приходить до наступного.
Згідно ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акту чи окремих його положень.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.
Судом встановлено, що  інспектором взводу №1 роти №1 батальйону №4 УПП у Львівській області ДПП Задолинним Ю.С. складено постанову ЕНА №6327173 від 12 грудня 2025 року про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі на підставі ч. 1 ст. 122 КпАП України в розмірі 340 грн.
Так, зі змісту постанови вбачається, що позивач 23 жовтня 2025 року, близько 02 год. 39 хв. на а/д М-11 Львів-Шегині 77 км., керуючи транспортним засобом SKODA FABIA, номерний знак НОМЕР_1 , перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, чим порушив пункт 34 ПДР – порушення вимог розмітки проїзної частини доріг. 
За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведеним конституційним положенням кореспондує частина перша статті 8 Закону України «Про Національну поліцію».
Пунктом 8 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).
Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Підрозділом 1 розділу 34 ПДР України передбачено, що лінії горизонтальної розмітки мають білий колір. Суцільними лініями горизонтальної розмітки є лінії 1.1 (вузька суцільна лінія), 1.2 (широка суцільна лінія) та 1.3 (подвійна суцільна лінія). 
Відповідно до п. 8.5.1 ПДР України горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з пунктом 34.1 цих Правил. Вузька суцільна лінія 1.1 - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків (осьова розмітка) на дорогах з двома чи трьома (2 + 1) смугами руху в обох напрямках; позначає межі смуг руху у попутному напрямку (розділювальна розмітка); позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено (напрямні острівці та острівці безпеки); розділяє пішохідний і велосипедний рух на суміжних пішохідних та велосипедних доріжках, позначених знаком 4.18 ; розділяє смуги на велосипедних доріжках з двостороннім рухом у разі наближення до велосипедного переїзду, позначеного розміткою 1.15 . 
Лінію 1.1 перетинати забороняється. Як виняток, за умови забезпечення безпеки дорожнього руху, дозволяється перетинати лінію 1.1 для об`їзду нерухомої перешкоди, розміри якої не дають змоги здійснити її безпечний об`їзд, не перетинаючи цю лінію, а також обгону поодиноких транспортних засобів, що рухаються із швидкістю менше 30 км/год. 
Згідно з частиною 1 статті 122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. 
Суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, може бути лише особа, яка керує транспортним засобом.
Об`єктивна сторона правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП полягає, зокрема, у порушенні вимог розмітки проїзної частини доріг.
Тобто, в даному випадку, для встановлення наявності складу адміністративного правопорушення необхідно встановити, що позивач, керуючи транспортним засобом, допустила порушення вимог розмітки проїзної частини доріг.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами. 
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята, шоста, восьма, десята і одинадцята статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 122, частина перша статті 123, 124-1, 125, частини перша, друга і четверта статті 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, частина перша статті 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста, сьома і восьма статті 152-1, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 192, 194, 195).
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення мають право працівники органів і підрозділів національної поліції.
Згідно ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 5 ст. 258 КУпАП якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.
У цій категорій справ протокол про адміністративне правопорушення не складається згідно положень ч. 5 ст. 258 КУпАП.
Відповідно до ч. 1 ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
Згідно ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Із змісту ст.247 КУпАП вбачається, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.
Статтею 251 КУпАП обумовлено, що орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, поясненнями особи, що притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису тощо.
Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частиною 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли маються підстави для звільнення від доказування.
За ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
На спростування змісту вказаної постанови, позивач ОСОБА_1 зазначає, що будь-які докази порушення ПДР України у справі відсутні, дорожня розмітка, згідно даних Google-мап на вказаному відрізку дороги є переривчастою, тобто дозволяє перетинання. Позивач стверджує, що з наданого для огляду позивачу відповідачем відеозапису неможливо об`єктивно встановити дорожню розмітку, транспортний засіб та особу водія.
На підтвердження винуватості позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, відповідачем не було надано жодного належного та допустимого доказу.
Твердження представника відповідача про те, що факт порушення позивачем п.34 ПДР України зафіксовано інспектором належним чином розцінюється судом критично, оскільки будь-яких об`єктивних даних, які свідчать про вчинення ОСОБА_2 ( ОСОБА_1 ) порушення вимог розмітки проїзної частини доріг 23 жовтня 2025 року, близько 02 год. 39 хв. на а/д М-11 Львів-Шегині 77 км до суду не надано.
Крім цього, що в п.7 оскаржуваної постанови «До постанови додається:» зазначено про рапорт та інші матеріали справи, однак ці докази представником відповідача до суду не надано.
Твердження представника відповідача про те, що термін зберігання відеозапису до оскаржуваної постанови вичерпано, не спростовує висновків суду про те, що органом владних повноважень повинні прийматися рішення виключно на підставі належних та допустимих доказів, оскільки доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що протягом судового розгляду до суду суб`єктом владних повноважень не було надано належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_2 ( ОСОБА_1 ) адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.
Посилання представника відповідача про те, що позивачем не надано доказів своєї невинуватості є безпідставним, оскільки у справах цієї категорії обов`язок доказування правомірності свого рішення покладається саме на відповідача.
Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, як це передбачено статтею 245 КУпАП, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Таким чином, матеріали справи не містять достатніх та належних доказів того, що  ОСОБА_2 ( ОСОБА_1 ) вчинив(ла) порушення п.34 ПДР України, за яке передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.122 КУпАП.
Інші посилання сторони позивача, наведені в позовній заяві про порушення процедури притягнення розгляду справи поліцейським не знайшли свого підтвердження протягом судового розгляду.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП України (ч. 2 ст. 251 КУпАП України).
Згідно правової позиції Верховного Суду у постанові від 26 квітня 2018 року у справі №338/1/17, оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. У зв`язку з чим суд погоджується з доводами позивача з даного приводу.
До цього ж у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08 липня 2020 у справі № 463/1352/16-а зазначено, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
Враховуючи викладене вище, суд приходить до переконання про відсутність законних підстав для винесення постанови про притягнення  ОСОБА_2 ( ОСОБА_1 ) до адміністративної відповідальності.
Поліцейський, як суб`єкт владних повноважень, використовуючи свої повноваження, повинен був належним чином зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення та спростували б твердження позивача, однак такі докази в матеріалах справи відсутні.
Оскільки належних та допустимих доказів того, що  ОСОБА_2 ( ОСОБА_1 ) вчинив(ла) адміністративне правопорушення суду не надано, суд, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, враховуючи презумпцію невинуватості, закріплену КУпАП та Конституцією України, прийшов до висновку про недоведеність наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності, внаслідок чого позов підлягає задоволенню, а постанова скасуванню.
За правилами п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Документально підтверджені витрати позивача зі сплати судового збору в сумі 605,60 грн підлягають розподілу за правилами ч. 1 ст. 139 КАС України, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Керуючись ст.ст. 2, 5, 8, 9, 12, 77, 241-243, 246, 255, 268, 269, 272, 286 КАС України, ст.ст. 7, 9, 222, 247, 251, 258, 268, 276, 280, 283, 287, 288 КУпАП, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) до інспектора 1 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області старшого лейтенанта Задолинного Юрія Степановича, Департамента патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення – задовольнити.
Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі ЕНА № 6327173 від 12.12.2025, винесену інспектором інспектором взводу №1 роти №1 батальйону №4 УПП у Львівській області ДПП Задолинним Ю.С., якою  ОСОБА_2  було притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.
Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст. 122 КУпАП - закрити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції (код ЄДРПОУ 40108646) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП  НОМЕР_2 ) судовий збір в сумі 605,60 грн.
Апеляційна скарга на судове рішення у справі може бути подана до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП  НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач: інспектор 1 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області старшого лейтенанта Задолинний Юрій Степанович, місцезнаходження: м.Львів, вул. Леоніда Перфецького, буд.19.
Відповідач: Департамент патрульної поліції, код ЄДРПОУ 40108646, місцезнаходження: м.Київ, вул. Федора Ернста, буд.3.
Повне рішення складено 24.04.2026.

Суддя    Г. С. Шевченко