Справа № 420/42096/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 лютого 2026 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Стефанов С.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до директора Департаменту житлово - комунального господарства та капітального будівництва Білгород - Дністровської міської ради Владислава Распоровського про визнання противоправною бездіяльності та зобов`язання надати інформацію, що становить суспільний інтерес,- 

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду 22 грудня 2025 року надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту житлово - комунального господарства та капітального будівництва Білгород - Дністровської міської ради Владислава Распоровського, в якому позивач просить:
- визнати противоправною бездіяльність директора Департаменту житлово - комунального господарства та капітального будівництва Білгород - Дністровської міської ради Владислава Распоровського у відмові надати обґрунтовану відповідь на запит ОСОБА_1 про отримання публічної інформації від 06.10.2025 року;
- зобов`язати директора Департаменту житлово - комунального господарства та капітального будівництва Білгород - Дністровської міської ради Владислава Распоровського надати повну і обґрунтовану відповідь ОСОБА_1 на запит про отримання публічної інформації від 06.10.2025 року, а саме:
- на підставі якого рішення або заявки чи розпорядження перебувала спецтехніка КП «БДВК», хто був відповідальний за виконання робіт, з якою метою проводилися дії, пов`язані з заливанням каналізаційних труб?;
- чи були відомі факти виїзду комунальної техніки на вулицю Артельна у нічний час, чи проводиться службове розслідування або перевірка з цього приводу;
- стягнути до задоволених позовних вимог на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Білгород Дністровської міської ради сплачений судовий збір в розмірі 1211, 20 грн. 
Позиція позивача обґрунтовується наступним
Позивач зазначила, що 06.10.2025 року нею був поданий письмовий запит на інформацію до Директора Департаменту житлово - комунального господарства Владислава Роспаровського з вимогою надати офіційну інформацію та документи щодо подій, які відбувалися у місті Білгород - Дністровський у період з 02.10.2025 року по 04.10.2025 року. У зазначеному запиті вона просила надати роз`яснення та офіційні документи (накази, розпорядження, акти на виконання робіт) щодо прибуття 02.10.2025 року на вулицю Артельна у м. Білгород - Дністровський трьох комунальних машин КП «БДВК» (бетонозмішувач, автомобіль Газель та автобус із працівниками цього підприємства) під охороною Муніципальної варти. О 15:50 годині 02.10.2025 року зазначені працівники без наявності дозвільних документів намагалися залити каналізаційні люки на вул. Артельна, у зв`язку з чим мешканцями було здійснено виклик поліції за номером 102, а дії працівників були зупинені жителями, що підтверджується відео фіксацією. У запиті позивач просила повідомити на яких правових підставах, на підставі якого рішення, заяви або розпорядження перебувала спецтехніка КП «БДВК» на вулиці Артельна, хто був відповідальний за виконання робіт та з якою метою проводились зазначені дії.
Крім того, позивач просила надати інформацію щодо подій, які мали місце 04.10.2025 року близько о 02:10 години ночі, коли під час комендантської години мешканцями вул. Артельна було зафіксовано автомобіль ГАЗ-53 державний номер НОМЕР_1 , який зі слів мешканців і зафіксовано на камеру був завантажений цементом та намагався здійснювати несанкціоновані дії у нічний час. Позивач також просила повідомити, чи проводиться службове розслідування або перевірка з приводу зазначених фактів з урахуванням того, що за цими подіями було зареєстроване також звернення на 102.
15.10.2025 року позивачкою було подано повторний запит з аналогічними вимогами, однак станом на день подання цього позову жодної відповіді від відповідача позивач не отримала. 
Таким чином, вважаючи, що відповідачем допущено противоправну бездіяльність, яка полягає у ненаданні відповіді на інформаційні запити у встановлений законом строк, чим порушено її права, гарантовані Конституцією України, Законом України «Про інформацію», Законом України «Про доступ до публічної інформації», позивач звернулася до суду з даним позовом.
Позиція відповідача обґрунтовується наступним
Від Департаменту житлово - комунального господарства та капітального будівництва Білгород - Дністровської міської ради до суду надійшов лист, в якому відповідач повідомив, що запити від 06.10.2025 року № ЗП-29 та (повторно) від 15.10.2025 року № ЗПІ-31 були перенаправленні до належних розпорядників запитуваної інформації, про що ОСОБА_1 було повідомлено листом 26.01.2026 року. Щодо надання інформації на запити, їх розглядають комунальне підприємство «Бідгород-Дністровськволоканал» та комунальна установа «Муніципальна варта». 
Процесуальні дії та клопотання учасників справи
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами в порядку ст.262 КАС України. 
03 лютого 2026 року від відповідача до суду надійшов лист про надання інформації.
04 лютого 2026 року від позивача до суду надійшло клопотання про долучення доказів та надання пояснень з приводу визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень. 
Станом на 20 лютого 2026 року будь-яких інших заяв по суті справи з боку сторін на адресу суду не надходило. 
Відповідно до ч.2 ст.262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.
Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини, якими обґрунтовувалися позиція позивача, перевіривши її доказами, суд встановив наступні факти та обставини. 
Обставини справи встановлені судом
06.10.2025 року ОСОБА_1 був поданий письмовий запит на інформацію до Директора Департаменту житлово - комунального господарства Владислава Роспаровського відповідно до ст. 5, 19 та 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» з проханням вимогою надати офіційну інформацію та документи щодо подій, які відбувалися у місті Білгород - Дністровський у період з 02.10.2025 року по 04.10.2025 року. 
У зазначеному запиті позивач просила надати роз`яснення та офіційні документи (накази, розпорядження, акти на виконання робіт) щодо прибуття 02.10.2025 року на вулицю Артельна у м. Білгород - Дністровський трьох комунальних машин КП «БДВК» (бетонозмішувач, автомобіль Газель та автобус із працівниками цього підприємства) під охороною Муніципальної варти. О 15:50 годині 02.10.2025 року зазначені працівники без наявності дозвільних документів намагалися залити каналізаційні люки на вул. Артельна, у зв`язку з чим мешканцями було здійснено виклик поліції за номером 102, а дії працівників були зупинені жителями, що підтверджується відео фіксацією. У запиті позивач просила повідомити на яких правових підставах, на підставі якого рішення, заяви або розпорядження перебувала спецтехніка КП «БДВК» на вулиці Артельна, хто був відповідальний за виконання робіт та з якою метою проводились зазначені дії.
Крім того, позивач просила надати інформацію щодо подій, які мали місце 04.10.2025 року близько о 02:10 години ночі, коли під час комендантської години мешканцями вул. Артельна було зафіксовано автомобіль ГАЗ-53 державний номер НОМЕР_1 , який зі слів мешканців і зафіксовано на камеру був завантажений цементом та намагався здійснювати несанкціоновані дії у нічний час. Позивач також просила повідомити, чи проводиться службове розслідування або перевірка з приводу зазначених фактів з урахуванням того, що за цими подіями було зареєстроване також звернення на 102.
15.10.2025 року позивачкою було подано повторний запит з аналогічними вимогами, однак станом на день подання позову до суду жодної відповіді від відповідача позивач не отримала. 
Від Департаменту житлово - комунального господарства та капітального будівництва Білгород - Дністровської міської ради до суду надійшов лист, в якому відповідач повідомив, що запити від 06.10.2025 року № ЗП-29 та (повторно) від 15.10.2025 року № ЗПІ-31 були перенаправленні до належних розпорядників запитуваної інформації, про що ОСОБА_1 було повідомлено листом 26.01.2026 року. Щодо надання інформації на запити, їх розглядають комунальне підприємство «Бідгород-Дністровськволоканал» та комунальна установа «Муніципальна варта». 
Вважаючи, що відповідачем допущено противоправну бездіяльність, яка полягає у ненаданні відповіді на інформаційні запити у встановлений законом строк, чим порушено її права, гарантовані Конституцією України, Законом України «Про інформацію», Законом України «Про доступ до публічної інформації», позивач звернулася до суду з даним позовом. 
Джерела права та висновки суду
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
В ст. 40 Конституції України закріплено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про інформацію» інформація – це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.
Так, ч. 1 ст. 1 Закону України «Про інформацію» під документом розуміє матеріальний носій, що містить інформацію, основними функціями якого є її збереження та передавання у часі та просторі; під поняттям захист інформації – сукупність правових, адміністративних, організаційних, технічних та інших заходів, що забезпечують збереження, цілісність інформації та належний порядок доступу до неї; інформація – будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді; а під суб`єктом владних повноважень – орган державної влади, орган місцевого самоврядування, інший суб`єкт, що здійснює владні управлінські функції відповідно до законодавства.
Згідно ст. 5 Закону України «Про інформацію» кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.
Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.
Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес визначений Законом України «Про доступ до публічної інформації».
Статтею 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» (далі – Закон №2939-VI) визначено, що публічна інформація – це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.
Статтею 3 Закону №2939-VI визначені гарантії забезпечення права на публічну інформацію, зокрема: обов`язок розпорядників інформації надавати інформацію, крім випадків, передбачених законом, визначення розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє, максимальне спрощення процедури подання запиту та отримання інформації.
Відповідно до положень ст. 5 Закону №2939-VI одним із способів доступу до інформації є надання такої за запитами на інформацію. 
Згідно з ст. 12 Закону №2939-VI суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації – фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань запитів на інформацію розпорядників інформації.
Відповідно до частини 1 статті 13 Закону № 2939-VI розпорядниками інформації визнаються суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання Частиною 1 статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. 
Тобто, з цього випливає, що відповідач є розпорядником публічної інформації у розумінні статті 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» як суб`єкт владних повноважень.
Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону №2939-VI запит на інформацію – це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.
Згідно із пунктом 6 частини 1 статті 14 Закону № 2939-VI розпорядники інформації зобов`язані надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію. 
Частиною 2 статті 19 Закону № 2939-VI передбачено, що запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. 
Відповідно до частин 1, 2 та 4 ст. 20 Закону №2939-VI розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.
У разі якщо запит на інформацію стосується інформації, необхідної для захисту життя чи свободи особи, щодо стану довкілля, якості харчових продуктів і предметів побуту, аварій, катастроф, небезпечних природних явищ та інших надзвичайних подій, що сталися або можуть статись і загрожують безпеці громадян, відповідь має бути надана не пізніше 48 годин з дня отримання запиту.
У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.
Відповідно до частин 1-4 ст.21 Закону №2939-VI інформація на запит надається безкоштовно.
У разі якщо задоволення запиту на інформацію передбачає виготовлення копій документів обсягом більш як 10 сторінок, запитувач зобов`язаний відшкодувати фактичні витрати на копіювання та друк.
Приписами ч. 1 ст. 22 Закону №2939-VI передбачено, що розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.
Розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.
Відповідно до частини 2 ст. 22 Закону № 2939-VI - відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.
Статтею 23 Закону №2939-VI врегульовано, що рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду.
Запитувач має право оскаржити: 1) відмову в задоволенні запиту на інформацію; 2) відстрочку задоволення запиту на інформацію; 3) ненадання відповіді на запит на інформацію; 4) надання недостовірної або неповної інформації; 5) несвоєчасне надання інформації; 6) невиконання розпорядниками обов`язку оприлюднювати інформацію відповідно до статті 15 цього Закону; 7) інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача.
Системний аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що орган, до якого направлена заява громадянина, зобов`язаний об`єктивно і вчасно її розглянути, перевірити викладені в ній факти, прийняти рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечити його виконання, а також повідомити громадянина про наслідки розгляду такої заяви.
Згідно ч. 2 ст. 6 Закону №2939-УІ обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог: 1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; 2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; 3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.
Отже, доступ до інформації може бути обмежено лише за умови додержання сукупності
всіх трьох зазначених підстав.
Однак, суд вважає, що в контексті даних правовідносин відсутні жодні підстави для застосування ч. 2 ст. 6 Закону №2939-VI, з огляду на відсутність зазначених складових.
Таким чином, враховуючи вищезазначені норми, можна дійти висновку, що відповідно до Закону № 2939-VI кожна особа має право скористатися своїм правом на подання інформаційного запиту, якому кореспондує обов`язок розпорядника інформації надати на нього відповідь. 
Окрім того, з вищезазначених норм слідує, що розпорядник виконуючи свої обов`язки не має права посилатися на загальнодоступність інформації, оскільки таким чином, він неправомірно відмовляє у надані запитуваної інформації, що в свою чергу призводить до порушення норм Закону № 2939-VI. 
Як встановлено судом, 
Обставини справи встановлені судом 06.10.2025 року ОСОБА_1 був поданий письмовий запит на інформацію до Директора Департаменту житлово - комунального господарства Владислава Роспаровського відповідно до ст. 5, 19 та 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» з проханням вимогою надати офіційну інформацію та документи щодо подій, які відбувалися у місті Білгород - Дністровський у період з 02.10.2025 року по 04.10.2025 року.
15.10.2025 року позивачкою було подано повторний запит з аналогічними вимогами, однак станом на день подання позову до суду жодної відповіді від відповідача позивач не отримала, що не спростовано відповідачем. 
Від Департаменту житлово - комунального господарства та капітального будівництва Білгород - Дністровської міської ради до суду надійшов лист, в якому відповідач повідомив, що запити від 06.10.2025 року № ЗП-29 та (повторно) від 15.10.2025 року № ЗПІ-31 були перенаправленні до належних розпорядників запитуваної інформації, про що ОСОБА_1 було повідомлено листом 26.01.2026 року. Щодо надання інформації на запити, їх розглядають комунальне підприємство «Бідгород-Дністровськволоканал» та комунальна установа «Муніципальна варта», відносно чого суд зазначає наступне.
З встановлених вище обставин вбачається, що між датою подання позивачем запиту та повідомленням про його перенаправлення минуло понад три місяці.
Бездіяльність суб`єкта владних повноважень полягає у невчиненні ним дій, які він зобов`язаний був вчинити відповідно до закону.
Згідно з частиною першою статті 20 зазначеного Закону розпорядник інформації зобов`язаний надати відповідь на запит не пізніше п`яти робочих днів з дня його отримання.
Відповідно до частини третьої статті 22 цього Закону у разі якщо розпорядник не володіє запитуваною інформацією, але йому відомо, хто нею володіє, він зобов`язаний направити запит належному розпоряднику не пізніше п`яти робочих днів з дня його отримання з одночасним повідомленням про це запитувача.
Отже, закон покладає на розпорядника імперативний обов`язок або надати відповідь у п`ятиденний строк, або в цей самий строк переслати запит належному розпоряднику та повідомити про це запитувача.
У даному випадку відповідач був зобов`язаний: або надати запитувану інформацію у п`ятиденний строк; або у той самий строк переслати запит належному розпоряднику та повідомити про це позивача.
Жодна із зазначених дій у встановлений законом строк вчинена не була.
Факт направлення листа від 26.01.2026 року не може свідчити про належне виконання обов`язку, оскільки: строк розгляду запиту є імперативним; порушення строку саме по собі є підставою для визнання бездіяльності протиправною.
Як установлено судом, повідомлення про перенаправлення запитів було надіслано позивачці лише 26.01.2026 року, тобто після спливу значного часу з моменту отримання запитів у жовтні 2025 року.
Доказів того, що відповідачем було здійснено належне реагування на запити у строк, передбачений статтями 20 та 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації», матеріали справи не містять, а відповідачем таких доказів суду не надано.
Сам по собі факт подальшого перенаправлення запиту з істотним порушенням установленого законом строку не свідчить про належне виконання відповідачем покладених на нього обов`язків.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
З урахуванням викладеного суд доходить висновку, що відповідачем не вчинено дій, які він зобов`язаний був вчинити відповідно до вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації», що свідчить про протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень.
Відтак, відповідач допустив порушення вимог ст. 20 та ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації»; не забезпечив реалізацію конституційного права позивача на доступ до інформації (ст. 34 Конституції України); не довів наявність об`єктивних перешкод для своєчасного розгляду запиту.
При цьому, суд зазначає, що бездіяльність суб`єкта владних повноважень – це пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи.
Натомість, дії суб`єкта владних повноважень – це активна поведінка суб`єкта владних повноважень, яка може виражатись, як приклад, у певних рішеннях, актах, листах тощо (тобто мати певне матеріальне вираження), які негативно впливають на права, свободи, інтереси фізичної чи юридичної особи.
Отже, невиконання суб`єктом владних повноважень своїх повноважень, встановлених законодавством становить бездіяльність цього суб`єкта, а дії, вчинені ним під час здійснення управлінських функцій є діями суб`єкта владних повноважень у розумінні ст. 5 КАС України.
Суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше, як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, у межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Оскільки порушення строків розгляду запиту є встановленим та підтвердженим матеріалами справи, а доказів правомірності такої бездіяльності відповідачем не надано, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Враховуючи вищевикладене у сукупності, позовні вимоги за даним позовом підлягають задоволенню шляхом визнання противоправною бездіяльності директора Департаменту житлово - комунального господарства та капітального будівництва Білгород - Дністровської міської ради Владислава Распоровського, яка полягає у не наданні достовірної, повної та точної інформації на запит про доступ до публічної інформації ОСОБА_1 від 06.10.2025 року та зобов`язання директора Департаменту житлово - комунального господарства та капітального будівництва Білгород - Дністровської міської ради Владислава Распоровського надати повну, достовірну та точну інформацію, що запитувалась згідно запиту про доступ до публічної інформації ОСОБА_1 від 06.10.2025 року. 
Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.
Відповідно до пункту 1 статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. А згідно з пунктом 2 цієї статті здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я чи моралі, для захисту репутації чи прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду.
Тобто, стаття 10 Конвенції має на меті гарантувати вільний обіг ідей та відомостей у суспільстві. Вона гарантує не лише право на передання інформації, але також право громадськості отримувати її. Більше того, визнане на національному рівні право на отримання інформації може бути підставою для реалізації права, гарантованого статтею 10 (див. рішення Європейського суду з прав людини від 17 лютого 2015 року у справі "Guseva v. Bulgaria", заява № 6987/07, § 36, 40; від 03 квітня 2012 року у справі "Gillberg v. Sweden", заява № 41723/06, § 93).
Реалізації вказаних прав не повинні перешкоджати органи держави, крім випадків втручання, передбачених пунктом 2 вказаної статті. Відмова у наданні інформації на запит є формою втручання у право на свободу одержувати інформацію. Тому таке втручання має розглядатися на предмет дотримання пункту 2 статті 10 Конвенції.
У п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994р. Справа «РуїзТоріха проти Іспанії» (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Частиною 1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Згідно ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. 
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. 
Таким чином, на підставі ст.8 КАС України, згідно якої, усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст.9 КАС України, згідно якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, з`ясувавши обставини у справі, перевіривши всі доводи і заперечення сторін та надавши правову оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню. 
Розподіл судових витрат
Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З огляду на задоволення позовних вимог та згідно із ст.139 КАС України судові витрати позивача в сумі 1211 грн. 20 коп. підлягають стягненню на її користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача. 
Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 77, 139, 180, 192-194, 205, 241-246, 251, 255, 295 КАС України, суд, - 
В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до директора Департаменту житлово - комунального господарства та капітального будівництва Білгород - Дністровської міської ради Владислава Распоровського про визнання противоправною бездіяльності та зобов`язання надати інформацію, що становить суспільний інтерес – задовольнити. 
Визнати противоправною бездіяльність директора Департаменту житлово - комунального господарства та капітального будівництва Білгород - Дністровської міської ради Владислава Распоровського, яка полягає у не наданні достовірної, повної та точної інформації на запит ОСОБА_1 про доступ до публічної інформації від 06.10.2025 року.
Зобов`язати директора Департаменту житлово - комунального господарства та капітального будівництва Білгород - Дністровської міської ради Владислава Распоровського надати повну, достовірну та точну інформацію, що запитувалась згідно запиту ОСОБА_1 про доступ до публічної інформації від 06.10.2025 року. 
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань директора Департаменту житлово - комунального господарства та капітального будівництва Білгород - Дністровської міської ради Владислава Распоровського на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 1211 грн. 20 коп. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок). 
Рішення набирає законної сили згідно ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 та п.15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення може бути оскаржено, згідно ст.295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення..

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).
Відповідач: Директор Департаменту житлово - комунального господарства та капітального будівництва Білгород - Дністровської міської ради Владислав Распоровський (вул. Еврейська, буд.21, м. Білгород - Дністровський, Одеська область, 67700, код ЄДРПОУ 43686925).

Суддя С.О. Cтефанов