Справа № 703/368/26 
3/703/325/26 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2026 року місто Сміла
Суддя Смілянського міськрайонного суду Черкаської області Проценко А.М., розглянувши матеріали, які надійшли з відділу поліції №2 Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, пенсіонера, РНОКПП невідомо, паспорт серія НОМЕР_1 виданий Смілянським МРВ, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,
встановила:
08.12.2025 близько 01 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство відносно доньки ОСОБА_2 психологічного та фізичного характеру, що виражалось у словесних образах та штовханиною, чим завдано шкоду психологічному та фізичному здоров`ю громадянці ОСОБА_2 та вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явився, про день, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, сповіщень про наявність поважних причин неявки до суду не надходило.
Потерпіла ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явилася, про день, дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином. В матеріалах адміністративної справи міститься заява від 05.01.2026, в якій остання просить її звернення по факту заподіяння тілесних ушкоджень не розглядати, претензій ні до кого немає.
Разом з тим, згідно з рішенням від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Враховуючи, що ОСОБА_1 повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, клопотань від нього про відкладення розгляду справи не надходило, станом відомої йому справи не цікавився, суддя вважає за можливе розгляд справи про адміністративне правопорушення проводити без його участі та ухвалити рішення за наявними в справі доказами.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов такого висновку.
Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Під психологічним насильством (п. 14 ч. 1 ст. 1 вищезазначеного закону) розуміється форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Згідно з п. 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.
Частиною 1 статті 173-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, оцінивши у сукупності дослідженні докази, суддя вважає, що вина ОСОБА_1 повністю доведена та підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 474397 від 05.01.2026; рапортом від 08.12.2025; протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 08.12.2025; письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 08.12.2025, ОСОБА_1 від 05.01.2026, ОСОБА_3 від 08.12.2025 та ОСОБА_4 від 08.12.2025; заявою ОСОБА_2 від 05.01.2026.
Зазначені вище докази сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.
Розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя вважає, що вина  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП, доведена повністю.
Відповідно зі ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Ураховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, приймаючи до уваги ступінь його вини, сімейний та майновий стан, суддя вважає за можливе накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу.
Даний вид впливу суддя вважає достатнім і доцільним для його виправлення та попередження вчинення ним нових правопорушень.
Відповідно до статті 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.
Разом з цим, відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір»  ОСОБА_1 підлягає звільненню від сплати судового збору, оскільки в матеріалах справи міститься копія довідки МСЕК № 880 від 22.04.2015, в якій вказано, що він є інвалідом 2 групи.
Керуючись ст. 40-1, 173-2, 284 КУпАП, суддя
ухвалила:
Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, і застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 25 (двадцять п`ять) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 425 (чотириста двадцять п`ять) грн (Отримувач коштів: ГУК у Черк.обл./тгм.Сміла 21081100, код отримувача ЄДРПОУ: 37930566, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA728999980313020106000023753, код класифікації: 21081100).
Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI від 08 липня 2011 року.
Штраф має бути сплачений правопорушником не пізніше як протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати правопорушником штрафу у строк, встановлений статтею 307 КУпАП, штраф підлягає стягненню у примусовому порядку у подвійному розмірі відповідно до ст. 308 КУпАП.
Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляції в 10 денний строк з дня її винесення, та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя А.М. Проценко