Справа № 523/26256/25
Провадження №2/523/2813/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"31" березня 2026 р. м.Одеса
Пересипський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Бокова О.М.,
за участі секретаря судового засідання Шаріпової Ю.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №7 в м. Одесі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 
В С Т А Н О В И В:
Представник ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» Ткаченко М.М. звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.
Позов мотивовано тим, що 16.08.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 в електронній формі було укладено Договір № 3710584, згідно умов якого відповідачу надано кредит в розмірі 4000 грн. на умовах строковості та платності, а відповідач зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі, визначені даним договором. Посилаючись на те, що кредитор виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши ОСОБА_1 кредит відповідно до умов договору, а відповідачка в свою чергу взяті на себе зобов`язання, відповідно до кредитного договору не виконала, тобто не надала своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у зв`язку з чим загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 3710584 від 16.08.2021 року становить 13604.20 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) – 2522,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 11082,20 грн., заборгованість за нарахованими процентами згідно кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) 0,00 грн., заборгованість за пенею та/або штрафами 0,00 грн., заборгованість за комісіями 0,00 грн., інфляційні збитки 0,00 грн., нараховані 3% річних 0,00 грн.
26.01.2022 року було укладено договір № 26-01/2022-83 відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимого за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3710584.
10.01.2023 року було укладено договір № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3710584.
Крім того, 28.07.2021 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 в електронній формі було укладено Договір № 75941973, відповідно до якого відповідачу надано кредит в розмірі 4000 грн. на умовах строковості та платності, а відповідач зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі, визначені даним договором.
Посилаючись на те, що кредитор виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши ОСОБА_1 кредит відповідно до умов договору, а відповідачка в свою чергу взяті на себе зобов`язання, відповідно до кредитного договору не виконала, тобто не надала своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у зв`язку з чим загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 75941973 від 28.07.2021 року становить 13552,65 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 4000,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 9552,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами згідно кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) 0,00 грн., заборгованість за пенею та/або штрафами 0,00 грн., заборгованість за комісіями 0,00 грн., інфляційні збитки 0,00 грн., нараховані 3% річних 0,65 грн.
22.02.2022 року було укладено договір № 22/02/2022 відповідно до якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 75941973. 
10.01.2023 року було укладено договір № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 75941973.
Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до відповідача за кредитними договорами № 3710584 та № 75941973.
Посилаючись на те, що кредитодавцями було виконано взяті на себе зобов`язання перед ОСОБА_1 в повному обсязі та надано їй кредити відповідно до умов договорів, а відповідачка в свою чергу взяті на себе зобов`язання, відповідно до кредитних договорів, не виконала, тобто не надала своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитами, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договорів, у зв`язку з чим у ОСОБА_1 перед позивачем утворилася загальна заборгованість в розмірі 27156,85 грн, яку представник позивача просить стягнути з відповідачки, а також понесені ними судові витрати на сплату судового збору у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 13000,00 грн.
Ухвалою Пересипського районного суду м. Одеси від 10.12.2025 року вищевказану справу прийнято до провадження та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
27.02.2026 року ухвалою Пересипського районного суду м. Одеси задоволено клопотання представника відповідача - адвоката Асланової Е.Е. та допущено її до участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза приміщенням суду.
У судове засідання представник позивача не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву, згідно якої просила здійснювати розгляд справи без її участі.
Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Клопотань на адресу суду не подавала.
27.02.2026 року представник відповідача адвокат Асланова Е.Е. надала відзив на позовну заяву, згідно якого вказала, що відповідачка не погоджується з розміром заборгованості, що
нарахована позивачем.
Щодо вимог позивача про стягнення заборгованості за договором № 75941973 від 28.07.2021 року, то визначений договором позики строк кредитування закінчився 27.08.2021 року та право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти припинилось. Договір позики № 75941973 не містить домовленості сторін про продовження строку дії договору після спливу обумовлених сторонами 30 днів та про сплату відсотків після закінчення цього строку. Крім того, розрахунком позивача підтверджується, що відповідачка здійснила оплату заборгованості на загальну суму 5 595,00 грн в період з 28.08.2021 року по 07.11.2021 року, що перевищує загальну вартість кредиту, яку визначено в додатку № 1 до договору позики № 75941973 – таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит. Отже, у відповідачки відсутня будь-яка заборгованість за договором №т 75941973 від 28.07.2021 року.
Щодо вимог позивача про стягнення заборгованості за договором № 3710584 від 16.08.2021 року, то строк дії договору– 30 днів з 16.08.2021 року до 15.09.2021 року. Проценти за користування кредитом можуть бути нараховані на заборгованість не більше строку кредиту (30 календарних днів) та строку пролонгації (60 календарних днів) передбачених п. 2.3.1.2 договору, а саме до 14.11.2021 року. Проте, відповідачем проценти нараховувались понад зазначений строк, а саме до 11.01.2022 року. Крім того, з розрахунку вбачається, що відповідачка здійснювала оплату за договором № 3710584, проте ТОВ «МІЛОАН» здійснювало розподіл таких платежів на власний розсуд і самостійно розподілило платежі відповідачки: 1478,00 грн. – сплата комісії за пролонгацію; 1478,00 грн – сплата тіла кредиту; 231,69 грн. – сплата процентів по кредиту.
Крім того, положення пункту 2.3.1.1 договору про споживчий кредит щодо сплати позичальником комісії за надання, управління та обслуговування кредиту є нікчемними відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Представник відповідача вказала, що враховуючи безпідставність нарахування комісії за пролонгацію та враховуючи самовільний розподіл платежів відповідачки, сторона відповідача вважає за необхідне зарахувати загальну суму оплати комісії за пролонгацію в розмірі 1478,00 грн в сплату тіла кредиту, що загалом в такому випадку становить 2 956,00 грн. Таким чином, залишок заборгованості відповідачки за тілом кредиту складає 1 044,00 грн (4 000 грн – 1 478,00 грн – 1 478,00 грн). З розрахунку заборгованості за договором № 3710584 вбачається, що відповідачці за період з 16.08.2021 року по 14.11.2021 року (з урахуванням пролонгації на 60 днів) нараховано процентів в загальному розмірі 342,81 грн. Нарахування процентів після 14.11.2021 року не передбачено умовами договору. Враховуючи, що відповідачка сплатила проценти по кредиту в розмірі 231,69 грн, то стягненню підлягають 111,12 грн. не сплачених процентів.
Крім того, відповідачка заперечує проти покладення на неї витрат позивача на професійну правничу допомогу у заявленому розмірі та вважає такі вимоги необґрунтованими, недоведеними і такими, що не відповідають критеріям реальності, необхідності, розумності та співмірності, встановленим цивільним процесуальним законодавством та усталеною судовою практикою.
Також, на думку представника відповідача, позивачем пропущений строк позовної давності для стягнення будь-яких платежів за договором № 3710584 від 16.08.2021 року та за договором № 75941973 від 28.07.2021 року. Тому, відповідачка просить застосувати наслідки пропуску строку позовної давності, відмовити у задоволенні позову в повному обсязі та стягнути з позивача на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн.
04.03.2026 року представник позивача надав відповідь на відзив, згідно якої вказав, що сторонами погоджено, строк користування кредитом продовжується у разі наявності непогашеної заборгованості, а таке продовження не потребує додаткових дій ні від Кредитора, ні від позичальника. Сторони договору погодили окремий випадок автоматичної пролонгації договору, без необхідності вчинення будь-яких додаткових дій з боку сторін. Підписанням даного договору відповідач погодився на зазначені умови. Отже, ним було надано згоду на автопролонгацію договору у разі наявності заборгованості.
Відповідно до п. 2.4.1, 2.4.2 договору № 3710584 вбачається, що прострочення зобов`язання та відповідальність за таке прострочення виникають у позичальника після дати завершення періоду, на який продовжено строк кредитування. При цьому, протягом періоду, на який пролонговано договір, позичальник має правомірно не сплачувати кредитору борг та таке користування коштами не вважається простроченням.
У справі, що розглядається, заборгованість складається із заборгованості за тілом кредиту та заборгованості за відсотками. Позивач не нараховував пеню, неустойку та/або інші штрафні санкції за невиконання умов договору, а лише відсотки, у розмірі та строк, погоджений сторонами. Враховуючи, що відсотки не є пенею, їх зменшення чинним законодавством не передбачено.
Щодо спливу позовної давності, про застосування якої заявлено представником відповідача, то представник позивача звертає увагу суду, що перебіг таких строків було зупинено у зв`язку з введенням карантину, а в подальшому – воєнного стану.
Щодо стягнення витрат на правничу допомогу на користь позивача, то відповідач не наводить обґрунтування неспівмірності витрат із складністю справи та не надає суду будь-яких доказів на підтвердження такої позиції. Не заслуговують на увагу посилання відповідача на досвід адвоката та обсяг складеного документу, оскільки сторонами погоджено саме такі умови надання юридичної допомоги. Заперечення відповідача не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та є припущеннями.
Враховуючи вищевикладене, представник позивача просив суд відмовити у задоволенні клопотання позивача про застосування строку позовної давності, а позовну заяву ТОВ «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості – задовольнити в повному обсязі.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 16.08.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено Договір про споживчий кредит № 3710584, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит на наступних умовах: сума (загальний розмір) кредиту становить 4000,00 грн., кредит надається строком на 30 днів з 16.08.2021 року (строк кредитування), термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 15.09.2021 року. Загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 12,00 грн. в грошовому виразі та 4,00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у п.п. 1.5.1-1.5.2 договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом складає 4012,00 гривень. Комісія за надання кредиту: 0,00 грн., яка нараховується за ставкою 0,00 відсотків від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом 12,00 грн., які нараховуються за ставкою 0,01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.
Вказане підтверджується Договором про споживчий кредит № 3710584 від 16.08.2021 року, Графіком платежів (Додаток № 1 до договору), Паспортом споживчого кредиту (додаток № 2 до договору), Анкетою-заявою на кредит № 3710584 від 16.08.2021 року, Прийнятим рішенням по заяві 3710584, Правилами надання фінансових кредитів ТОВ «Мілоан».
Відповідно до п. 6.1. договору, цей договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця, в результаті чого, відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію», у сторін договору позики виникли цивільні права та обов`язки. 
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем.
Частиною 12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа.
Положенням ч.1 ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» передбачено, що правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.
Сторони узгодили розмір позики, грошову одиницю, в якій надано кредити та позики, строк та умови користування коштами, що свідчить про наявність волі відповідачки для укладення договору в електронній формі, на погоджених умовах шляхом підписання Договорів за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до статті 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. (ст.627 Цивільного кодексу України)
Статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 627-629 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами і є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Відповідно до положень ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Таким чином, Договір про споживчий кредит № 3710584 від 16.08.2021 року був укладений між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 в електронному вигляді із застосуванням електронного підпису.
Судом встановлено, що ТОВ «Мілоан» зобов`язання перед відповідачкою Договір про споживчий кредит № 3710584 від 16.08.2021 року виконало, що підтверджується матеріалами справи, проте відповідачка взяті на себе зобов`язання не виконала та не повернула наданий кредит у строки, передбачені кредитним договором.
26.01.2022 року було укладено договір № 26-01/2022-83 відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимого за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3710584.
10.01.2023 року було укладено договір № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3710584.
За положеннями п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ст.1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Таким чином, враховуючи положення вказаних статей, позивач є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачкою, відповідно до умов Договір про споживчий кредит № 3710584 від 16.08.2021 року, що був укладений між первісним кредитором та ОСОБА_1 .
Щодо розрахунку заборгованості відповідачки за Договір про споживчий кредит № 3710584 від 16.08.2021 року, суд керується наступним.
Позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 13604,20 грн, з яких: заборгованість за основним зобов?язанням (за тілом кредиту) – 2522,00 грн. та заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги – 11082,20 грн.
Факт отримання кредитних коштів за даним договором відповідачем не оспорюється.
Відповідно до наданого позивачем розрахунку вбачається, що з 16.08.2021 року по 15.09.2021 року нарахування заборгованості за відсотками здійснювалось на підставі п. п.1.5.2 договору (12.00 грн., які нараховуються за ставкою 0.01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом). В подальшому, до 11.01.2022 року нарахування процентів відбувалося згідно п.п. 1.6, 2.3.1.2 договору (Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом).
Пунктом 2.3.1.2. Договору № 3710584 від 16.08.2021 року визначено умови пролонгації на стандартних (базових) умовах:
Так, позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п.1.6 Договору. У випадку, якщо позичальник протягом періоду на який продовжено строк кредитування(пролонгації) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах.
Згідно п. 2.3.2. Розділ 2.3 Договору, є домовленістю сторін про зміну умов кредитного договору на умовах відкладальної(их) обставин(и) щодо якої(их) невідомо настане вона(и) чи ні, відповідно до ст.212 Цивільного кодексу України, і яка(і) полягає(ють) у:
а) здійснені платежу(ів) Позичальником після вибору доступних умов пролонгації на пільгових умовах, згідно п.2.3.1.1Договору та розділу 6 Правил;
б) продовженні користування кредитними коштами Позичальником після спливу строку кредитування, визначеного згідно п.1.3, п.2.3.1.1, п.2.3.1.2. Договору.
Після настання визначених в підпунктах «а» та/або «б» цього пункту обставин, умови кредитного договору, зокрема строк кредитування, згідно п.1.3, термін (дата) повернення кредиту і сплати винагород (плати) визначений п.1.4, змінюються пропорційно строку пролонгації. Нова дата платежу разом з актуальною сумою заборгованості відображаються Кредитодавцем в оновленому графіку платежів, що за формою та змістом може відрізнятись від додатку №1, і розміщується Кредитодавцем в особистому кабінеті Позичальника, який уповноважує Кредитодавця на таке оновлення та не потребують будь-якого іншого оформлення.
Таким чином, сторонами було погоджено, що строк користування кредитом продовжується у разі наявності непогашеної заборгованості, а таке продовження не потребує додаткових дій ні від кредитора, ні від позичальника. Сторони договору погодили окремий випадок автоматичної пролонгації договору, без необхідності вчинення будь-яких додаткових дій з боку сторін. Підписанням даного договору відповідач погодився на зазначені умови. Отже, ним було надано згоду на автопролонгацію договору у разі наявності заборгованості.
Отже, нарахування відсотків за фактичне користування кредитними коштами відбувалося в межах умов, узгоджених сторонами в кредитному договорі, тож суд не вважає слушною позицію представника відповідача про те, що після 15.09.2021 року право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що розмір відсотків за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст. 627 ЦК України.
Таким чином, суд вважає обґрунтованими заявлені позивачем до стягнення з відповідачки суму заборгованості за Договором про споживчий кредит № 3710584 від 16.08.2021 року за основною сумою боргу в розмірі 2522,00 грн. та суму заборгованості за відсотками в розмірі 11082,00 грн. 
Разом з тим, суд бере до уваги, що боржником здійснювалася часткова оплата боргу, проте, згідно умов кредитного договору та п. 6.7. Правилами надання фінансових кредитів ТОВ «Мілоан», у першу чергу сплачуються нараховані прострочені проценти, комісії, прострочена заборгованість за кредитом, нараховані проценти, нарахована комісія за надання кредиту, заборгованість за кредитом та нарахована неустойка, проценти за прострочення виконання грошового зобов`язання. Таким чином, часткові оплати відповідачкою боргу було зараховано як часткове погашення заборгованості у порядку черговості.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за Договір про споживчий кредит № 3710584 від 16.08.2021 року у розмірі 13604,20 грн.
Також, 24.08.2024 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 75941973,  відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 4000 грн. за умов: строком - до 27.08.2021 року, процентна ставка (базова, фіксована) становить 1.99 % яка нараховується за кожен день користування позикою, знижена процентна ставка 0,01 %, процентна ставка за понадстрокове користування позикою становить 2,70%, орієнтовна реальна процентна ставка 3,71%, орієнтована загальна вартість кредиту 4012 грн. 
Вказане підтверджується договором позики № 75941973 від 24.08.2024 року, Таблицею обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної ставки (Додатком № 1 до договору позики). Вказані документи були укладені сторонами дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи позикодавця, в результаті чого, відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію», у сторін договору позики виникли цивільні права та обов`язки. 
Суд визнає правомірність укладеної угоди з підстав, викладених вище в обґрунтуванні вимог щодо стягненням кредитної заборгованості за кредитним договором № 3710584 від 16.08.2021 року.
Таким чином, судом встановлено, що договором позики № 75941973 від 24.08.2024 року був укладений з позичальником в електронному вигляді із застосуванням електронного підпису. ОСОБА_1 через особистий кабінет на вебсайті позикодавця подала заявку на отримання позики за умовами, які вважала зручними для себе, та підтвердила умови отримання позики на свою банківську картку.
Як вбачається з інформації ТОВ «ФК «ФІН ЕКСПРЕС» № КД-000076950/ТНПП від 05.11.2025 року, 28.07.2021 року на рахунок ОСОБА_1 були зараховані кошти в сумі 4000 грн., що підтверджують отримання ОСОБА_2 кредитних коштів за договором позики № 75941973 від 24.08.2024 року.
Факт отримання кредитних коштів за даним договором відповідачем не оспорюється.
Таким чином, судом встановлено, що ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» зобов`язання перед відповідачкою по договором позики № 75941973 виконало, що підтверджується матеріалами справи, проте відповідачка взяті на себе зобов`язання не виконала та не повернула наданий кредит у строки, передбачені кредитним договором.
22.02.2022 року було укладено договір № 22/02/2022 відповідно до якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 75941973. 
10.01.2023 року було укладено договір № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 75941973.
Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до відповідача за договором № 75941973.
Щодо розрахунку заборгованості відповідачки за договором позики № 75941973 від 24.08.2024 року, суд керується наступним.
Як визначено п. 5.1. договору позики, підписанням вказаного договору позики відповідач підтверджує, що він ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/ з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачена ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». 
Також відповідач погодилася, що до моменту підписання договору позики вивчила цей договір та правила надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового розміщені на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм, зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору йому зрозумілі (п. п. 5.2 договору позики).
Відповідно до п.6.5 Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», перебувають у загальному доступі, у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/ несвоєчасного повернення позики та процентів, Позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) нараховуються проценти у розмірі, передбаченому договором позики, за кожний день понадстрокового користування позикою (або її частиною), починаючи з першого дня такого понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування процентів на позику (або її частину) за понадстрокове користування позикою за договором позики не є штрафом, пенею чи будь якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на позику за понадстрокове користування.
У розділі 7 Правил визначено порядок продовження строку користування позикою. Таким чином, що умовами договору та Правилами передбачено нарахування відсотків за фактичний строк користування позикою поза межами 30-денного (пільгового) строку користування позикою.
Отже, продовження строку кредитування та автопролонгація договору передбачені розділом 7 Правил і строк кредитування було автоматично продовжено у зв`язку із наявною заборгованістю. Доказів того, що ОСОБА_1 повідомляла кредитора про небажання продовжувати строк кредитування, матеріали справи не містять.
Крім того, факт пролонгації договору підтверджується тим, що відповідач в період часу з 28.08.2021 року по 07.11.2021 року, тобто вже поза межами обумовлених сторонами 30 днів, здійснювала оплату заборгованості на загальну суму 5 595,00 грн., тобто продовжувала виконувати умови договору.
Отже, нарахування відсотків за фактичне користування кредитними коштами відбувалося в межах умов, узгоджених сторонами в кредитному договорі, тож суд не вважає слушною позицію представника відповідача про те, що після 27.08.2021 року право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що розмір відсотків за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст. 627 ЦК України.
Відповідно до наданого позивачем розрахунку вбачається, що станом на 22.02.2022 року, заборгованість ОСОБА_1 за договором позики № 75941973 склала 13552,65 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) – 4000,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги – 9552, 00 грн., нараховані 3% річних – 0,65 грн. Нарахування заборгованості за відсотками здійснювалось тільки первісним кредитором.
Разом з тим, суд бере до уваги, що боржником здійснювалася часткова оплата боргу, проте, згідно п. 6.10. Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», у першу чергу сплачуються прострочені проценти, прострочена заборгованість за кредитом. Таким чином, часткові оплати відповідачкою боргу було зараховано як часткове погашення заборгованості у порядку вказаної черговості. Таким чином 

твердження відповідачки, що вона здійснила оплату заборгованості на загальну суму 5 595,00 грн., а отже, у неї відсутня будь-яка заборгованість за договором № 75941973 від 28.07.2021 року, не підтверджується матеріалами справи.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за договором позики № 75941973 від 28.07.2021 року у розмірі 13552,65 грн.
Розглядаючи заяву представника відповідача про те, що позивачем було пропущено строк позовної давності, суд керується наступним.
Згідно статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Відповідно до частини першої статті 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.
Водночас, під час дії карантину та воєнного стану законодавець застосував нову конструкцію, якою тимчасово доповнив перелік обставин, які впливають на перебіг позовної давності, а саме продовження позовної давності. Так, через карантин (COVID-19) перебіг позовної давності було зупинено з 2 квітня 2020 року до 30 червня 2023 року включно. З 1 липня 2023 року перебіг строків відновлено. 
Поряд із цим Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» було введено воєнний стан в Україні із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Надалі строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався Указами Президента України та триває до теперішнього часу.
Законом України від 15.03.2022 року № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» (далі - Закон № 2120-ІХ) розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 19, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені ст. 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК України, продовжуються на строї його дії. Закон № 2102-IX набрав чинності 17.03.2022 року.
Отже, оскільки в цій справі позовна давність станом на 17.03.2022 року не спливла, то перебіг цього строку є зупиненим і дотепер, внаслідок продовження на строк дії карантину та воєнного стану й подальшого зупинення його перебігу на строк дії воєнного стану. Відтак, позов до суду подано в межах строків позовної давності. За таких обставин підстави для застосування строків позовної давності відсутні.
Виходячи з вищевикладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності, встановивши укладення між сторонами кредитних договорів, а також наявність заборгованості за ними, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову та стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості на загальну суму 27156,85 грн., з яких: 
-за договором позики № 3710584 від 16.08.2021 року у розмірі 13604,20 грн: тіло кредиту в розмірі 2522,00 грн. та заборгованість за відсотками в сумі 11082,20 грн.;
-за договором позики № 75941973 від 28.07.2021 у розмірі 13552,65 грн. з яких: 4000 грн. – тіло кредиту, 9552,00 грн. - заборгованості за відсотками, 0,65 грн. 3% річних.
Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача на свою користь витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 13000,00 грн. суд керується наступним.
Кожен має право на професійну правничу допомогу (стаття 59 Конституції України).
Розмір гонорару визначають лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі № 910/12876/19).
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). 
Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України вбачається, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України). Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 26 серпня 2024 року по справі № 932/10156/21.
З матеріалів справи вбачається, що у вказаній справі позивачем було понесено витрати на професійну правничу допомогу в сумі 13 000 грн, які підтверджуються договором № 01/07/2024 від 01.07.2024 року, прайс-листом АО "Лігал Ассістанс", заявкою про надання юридичної допомоги № 2335 від 01.10.2025 року та Витягом з акту № 15 про надання юридичної допомоги від 01.10.2025 року.
Суд вважає, що вказана сума витрати на професійну правничу допомогу є співмірною з наданими адвокатом обсягом послуг та відповідають критерію реальності таких витрат і розумності їхнього розміру.
Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідачки підлягають стягненню на користь позивача сплачені ним і документально підтвердженні судові витрати на оплату судового збору в сумі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 13 000 грн. 
На підставі ст. ст. 11, 212, 509, 525, 526, 626, 628, 633, 638, 1048, 1049, 1054 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 141, 247, 258, 259, 263-265, 280-284, 354, 355 ЦПК України, суд, 
У Х В А Л И В:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (код ЄДРПОУ 44276926, адреса: 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, 3, оф. 306) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (код ЄДРПОУ 44276926, адреса: 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, 3, оф. 306) заборгованість за договором позики № 3710584 від 16.08.2021 року в розмірі 13604,20 грн, заборгованість за договором позики № 75941973 від 28.07.2021 року в розмірі 13552,65 грн., всього 27156 (двадцять сім тисяч сто п`ятдесят шість) гривень 85 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (код ЄДРПОУ 44276926, адреса: 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, 3, оф. 306) понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 13 000 (тринадцять тисяч) гривень.
Рішення суду може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення суду.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Повне судове рішення складено 31.03.2026 року.

Суддя          О.М. Боков