Справа № 510/1402/24
Провадження №2/510/333/26

Р І Ш Е Н Н Я
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

 
21 січня 2026 року    Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Дудник В.І.;
- за участю секретаря Лабановой С.І.,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, - 

В С Т А Н О В И В:

Відповідачі позовні вимоги визнали, щодо їх задоволення не заперечували, просили розглянути справу у їх відсутності.
Представник позивачки ОСОБА_1 – ОСОБА_4 на задоволенні позову наполягав, просив про розгляд справи без його участі.
Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.
В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про смерть ОСОБА_5 – померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; копія заповіту ОСОБА_5 від 20.02.2018р., оформленого на ім`я ОСОБА_1 ; копія рішення Новосільської сільської ради Ренійського району Одеської області від 30.06.2006р. №65 «Про видачу свідоцтва про право власності на домобудівлю на ім`я ОСОБА_5 »; копія довідки голови Новосільської сільської ради Ренійського району Одеської області від 19.09.2019р. про склад сім`ї ОСОБА_5 на день її смерті; копія технічного паспорту на житловий будинок із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований по АДРЕСА_1 ; копія державного акту серії ЯИ №126309 від 13.11.2009р. на право власності на земельну ділянку – земельну ділянку площею 2,1683 га із кадастровим номером 5124182900:01:001:0105, розташовану на території Новосільської сільської ради Ренійського (нині – Ізмаїльського) району Одеської області, виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; копія державного акту серії ЯИ №126308 від 13.11.2009р. на право власності на земельну ділянку – земельну ділянку площею 0,2438 га із кадастровим номером 5124182900:01:005:0369, розташовану на території Новосільської сільської ради Ренійського (нині – Ізмаїльського) району Одеської області, виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; копії інформаційних довідок з ДЗК про право власності та речові права на земельну ділянку від 18.06.2024р.; копія звіту від 14.06.2024р. про проведення незалежної оцінки вартості нерухомості; копія постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 08.09.2020р.; копія свідоцтва про укладення шлюбу ОСОБА_6 із ОСОБА_7 ; копія свідоцтва про народження ОСОБА_7 ; відповідь завідувачки Ренійської держнотконтори від 18.12.2025р.; копія заяви ОСОБА_1 від 22.04.2019р. про прийняття спадщини за заповітом; копія заяви ОСОБА_2 від 22.04.2019р. про прийняття спадщини після смерті матері; копія інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 17.07.2019р. ( свідоцтво про право на спадщину не видавалось); копія інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 17.07.2019р. (є чинний заповіт); копія витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 17.07.2019р.; Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру від 17.12.2025р. (дата заведення спадкової справи – 17.07.2019р.).
Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачка у справі є онукою та була призначена спадкоємицею за заповітом ОСОБА_5 , відповідачі являються дітьми нині померлої.
За життя ОСОБА_5 належало майно:

-житловий будинок із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований по АДРЕСА_1 – на підставі рішення Новосільської сільської ради Ренійського району Одеської області від 30.06.2006р. №65 «Про видачу свідоцтва про право власності на домобудівлю на ім`я ОСОБА_5 »; 
-земельна ділянка площею 2,1683 га із кадастровим номером 5124182900:01:001:0105, розташована на території Новосільської сільської ради Ренійського (нині – Ізмаїльського) району Одеської області, виділена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно державного акту серії ЯИ №126309 від 13.11.2009р. на право власності на земельну ділянку;
-земельна ділянка площею 0,2438 га із кадастровим номером 5124182900:01:005:0369, розташована на території Новосільської сільської ради Ренійського (нині – Ізмаїльського) району Одеської області, виділена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно державного акту серії ЯИ №126308 від 13.11.2009р. на право власності на земельну ділянку.

На випадок смерті ОСОБА_5 розпорядилась належним їй майном, 20.02.2018р. склала заповіт на ім`я позивачки, ІНФОРМАЦІЯ_1 – померла. Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на належне їй майно.
У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини позивачка та її матір – ОСОБА_2 звернулись до нотаріальної контори із заявами про її прийняття (за заповітом та за законом відповідно). Про це свідчать їх заяви від 22.04.2019р. про прийняття спадщини, подані нотаріусу. Проте, незважаючи на своєчасне звернення позивачки за прийняттям спадщини за заповітом, оформити її неможливо у зв`язку із тим, що в неї відсутні відповідні оригінали правовстановлюючих документів.
Відповідачі у справі спадщину не прийняли, ОСОБА_2 , хоча і подала заяву про прийняття спадщини за законом після смерті матері, не має першочергового права ніж спадкоємець за заповітом на прийняття спадщини. Під час розгляду справи судом відповідачі на спадщину не претендували, не заперечували, щоб спадщину оформила позивачка. 
У нинішній час, при зверненні позивачки до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, їй в цьому було відмовлено з причин відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на вищевказані земельні ділянки та житловий будинок, про що 08.09.2020р. нотаріусом було винесено відповідну постанову. 
Необхідні нотаріусу документи позивачка надати не може у зв`язку із втратою їх спадкодавцем. 
Окрім вищевказаного, перешкодою в оформленні прийняття спадщини є також і те, що згідно п. 7 глави 7 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Міністерством юстиції України 22.02.2012р. №296/5, у справах нотаріуса залишаються копії (фотокопії) правовстановлюючого документу - при видачі свідоцтва про право на спадщину. На копіях (фотокопіях) правовстановлюючого документу проставляється відповідна відмітка «згідно з оригіналом» із зазначенням дати та підпису нотаріуса.
Отже, після смерті ОСОБА_5 це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на земельні ділянки та житловий будинок, як на об`єкти спадщини, може звернутися тільки спадкоємець. 
Таким чином, позивачка прийняла спадщину за заповітом в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, що залишилася після померлої ОСОБА_5 і вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, відповідачі на неї не претендують.
Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. 
Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. 
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Згідно із ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.
Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. 
Як було встановлено судом, позивачка у справі є спадкоємицею за заповітом.
У передбачений законом строк для прийняття спадщини позивачка звернулась до нотаріальної контори із відповідною заявою. Як зазначила позивачка, після смерті ОСОБА_5 у неї були відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкові земельні ділянки та житловий будинок. В даний час оформити своє право на спадщину та отримати відповідне свідоцтво позивачка також не має можливості.
Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивачка прийняла спадщину юридично, оскільки її воля, як спадкоємиці за заповітом, була виражена у подачі нею заяви про прийняття спадщини, її діях по фактичному управлінню та володінню спадковим майном (зберігання копій правовстановлюючих документів на земельні ділянки та житловий будинок, розпорядження щодо їх цільового використовування тощо).
Таким чином, позивачка прийняла спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, оскільки своєчасно подала заяву про прийняття спадщини, прийняла її за заповітом.
Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. 
Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. 
Таким чином, суд вважає, що позивачка є суб`єктом набуття права власності на земельні ділянки та житловий будинок з підстав прийняття спадщини за заповітом в порядку ч.1 ст. 1269 ЦК України.
З урахуванням викладених позивачкою та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за нею права власності на спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 200, 258, 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 15, 328, 1216, 1217, 1218, 1225, 1233-1235, 1268, 1269, 1270 ЦК України, -
В И Р І Ш И В :
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) в порядку спадкування за заповітом право власності на:
-житловий будинок із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований по АДРЕСА_1 ;
-земельну ділянку площею 2,1683 га із кадастровим номером 5124182900:01:001:0105, розташовану на території Новосільської сільської ради Ренійського (нині – Ізмаїльського) району Одеської області, виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно державного акту серії ЯИ №126309 від 13.11.2009р. на право власності на земельну ділянку;
-земельну ділянку площею 0,2438 га із кадастровим номером 5124182900:01:005:0369, розташовану на території Новосільської сільської ради Ренійського (нині – Ізмаїльського) району Одеської області, виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно державного акту серії ЯИ №126308 від 13.11.2009р. на право власності на земельну ділянку,

що належали ОСОБА_5 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Вячеслав ДУДНИК