Справа № 420/13891/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 квітня 2026 року м. Одеса
Одеський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Свиди Л.І.
розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо невключення ОСОБА_1 до складу грошового забезпечення сум додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», при обчисленні розміру грошової компенсації за невикористані дні оплачуваних відпусток, зобов`язання Військової частини НОМЕР_2 здійснити перерахунок грошової компенсації ОСОБА_1 за невикористані дні оплачуваних відпусток в загальній кількості 109 днів, обчисливши її суму, виходячи із розміру місячного грошового забезпечення, з урахуванням сум додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», та провести її виплату з урахуванням раніше виплачених сум.
За цією позовною заявою відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами у відповідності до ст. 262 КАС України та наданий відповідачу строк для подання до суду відзиву на цю заяву, позивачу - відповіді на відзив.
Позов обґрунтований позивачем тим, що він проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 . Відповідно до витягу із наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 30.12.2024 року №369, ОСОБА_1 нараховано грошову компенсацію за щорічну невикористану основну відпустку у розмірі 23 дні за 2022 рік; щорічну невикористану основну відпустку у розмірі 30 дні за 2023 рік; щорічну невикористану основну відпустку у розмірі 28 дні за 2024 року; щорічну додаткову відпустку як учаснику бойових дій у розмірі 28 дні за 2023-2024 роки, всього 109 днів. Оскільки позивач звільнений з Військової частини НОМЕР_1 , саме на Військову частину НОМЕР_1 лежить обов`язок щодо повного розрахунку при звільненні. Оскільки Військова частина НОМЕР_1 перебуває на фінансовому забезпеченні у Військовій частині НОМЕР_2 , саме остання уповноважена здійснювати перерахунок грошової компенсації. Представник позивача отримав відповідь від Військової частини НОМЕР_2 від 12.04.2025 року №11/525 відповідно до якої додаткова грошова винагорода не враховується при розрахунку грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки. Відповідно до довідок про грошове забезпечення, позивач отримував додаткову грошову винагороду під час проходження військової служби. Позивач вважає, що бездіяльність відповідача щодо не врахування додаткової грошової винагороди при розрахунку грошової компенсації за всі невикористані дні відпустки.
З відзиву на позовну заяву Військової частини  НОМЕР_2 вбачається, що відповідач позов не визнає, зазначає про те, що 30.12.2024 року позивач проходив службу у Військовій частині НОМЕР_1 , яка перебувала на фінансовому забезпеченні у Військовій частині НОМЕР_2 . Нарахування грошового забезпечення здійснювалося Військовою частиною НОМЕР_1 , а виплата нарахованих коштів – Військовою частиною НОМЕР_2 . На виконання Директиви Міністерства оборони України та Головнокомандувача ЗСУ від 24.11.2024 року №Д-321/109/дск «Про проведення додаткових організаційних заходів у ЗСУ в 2024 році» та наказу командира Військової частини НОМЕР_3 від 26.11.2024 року №271/ дск «Про проведення додаткових організаційних заходів у ВМС ЗСУ у 2024 році» Військову частину НОМЕР_1 переформовано у Військову частину НОМЕР_2 з кодом ЄДРПОУ НОМЕР_4 , а умовне найменування «Військова частина НОМЕР_1 » з кодом ЄДРПОУ НОМЕР_5 з 20.02.2025 анульовано. Анулювання коду ЄДРПОУ НОМЕР_5 підтверджується листом Головного управління оборонних активів Міністерства оборони України від 26.03.2025 року №220/73/810. У зв`язку з цим єдиним відповідачем за цим позовом є Військова частина НОМЕР_2 . Позивач проходив військову службу за мобілізацією у Військовій частині НОМЕР_1 з 11.03.2022 року по 30.12.2024 року. З карток особового рахунку позивача за 2022-2025 роки вбачається, що в період проходження служби у Військовій частині НОМЕР_1 йому виплачувалася додаткова винагорода у різному розмірі в 2022 році, в січні – травні 2023 року, та в лютому 2024 року (тобто, лише в одному місяці протягом року перед звільненням). У зв`язку із звільненням в запас 30.12.2024 року позивача виключено зі списків особового складу та знято з усіх видів забезпечення (наказ від 30.12.2024 року №369), та прийнято рішення не виплачувати додаткову винагороду за грудень 2024 року у зв`язку з відсутністю підстав. Отже, в період проходження служби у Військовій частини НОМЕР_1 позивачу здійснювалася виплата додаткової винагороди не систематично, а в залежності від виконуваних завдань пропорційно часу їх виконання. Наведене свідчить про те, що обставини у справі №240/32125/23 не були тотожними обставинам цієї справи, оскільки в зазначеній справі додаткова винагорода виплачувалася позивачу щомісячно з квітня 2022 року по лютий 2023 року в сталому розмірі, тому Верховний Суд дійшов висновку, що вона мала ознаки щомісячного додаткового виду грошового забезпечення. Натомість, у справах №580/9551/23 та №580/9551/23 за обставин, що є подібними до тих, які розглядаються у цій справі, Верховний Суд, здійснивши системний аналіз відповідних правових норм для з`ясування правової природи додаткової винагороди, встановленої пунктом 1 Постанови КМУ №168, в тому числі змін, внесених до Порядку №260, дійшов однозначного висновку про її тимчасовий, непостійний, пропорційний характер та належність додаткової винагороди на період дії воєнного стану до одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Враховуючи викладене, в тому числі з урахуванням висновків, викладених у наведених вище постановах Верховного Суду, вважаємо, що Військова частина НОМЕР_1 правомірно не нарахувала позивачу додаткову винагороду у складі компенсацій за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпусток, а тому підстави для визнання такої бездіяльності протиправною, і, відповідно покладення на Військову частину НОМЕР_2 зобов`язань, про які просить позивач, - відсутні.
Від Військової частини НОМЕР_1 відзив на позовну заяву до суду не надійшов.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 та відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №369 від 30.12.2024 року виключений зі списків особового складу.
Як зазначив позивач в позовній заяві, при звільненні відповідачем йому виплачено грошову компенсацію за щорічну невикористану основну відпустку у розмірі 23 дні за 2022 рік; щорічну невикористану основну відпустку у розмірі 30 дні за 2023 рік; щорічну невикористану основну відпустку у розмірі 28 дні за 2024 року; щорічну додаткову відпустку як учаснику бойових дій у розмірі 28 дні за 2023-2024 роки, всього 109 днів без урахуванням сум додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року №168.
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо врахування додаткової винагороди для розрахунку грошової компенсації за щорічну невикористану основну відпустку у розмірі 23 дні за 2022 рік; щорічну невикористану основну відпустку у розмірі 30 дні за 2023 рік; щорічну невикористану основну відпустку у розмірі 28 дні за 2024 року; щорічну додаткову відпустку як учаснику бойових дій у розмірі 28 дні за 2023-2024 роки, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-ХІІ визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Відповідно до ч.1, 2, 4 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів, Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.
До складу грошового забезпечення входять: - посадовий оклад, оклад за військовим званням; - щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); - одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Частиною 1, абз. 3 ч. 14 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-ХІІ передбачено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.
У рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.
Постановою Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року №704 окрім тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців та розмірів надбавки за вислугу років, також затверджено додаткові види грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу.
Пунктом 2, 3 Постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року №704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації.
Додаткові види грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та їх розміри, перелічені в додатку 15 до Постанови №704.
Механізм та умови виплати грошового забезпечення Збройних Сил України закріплені у Порядку №260, затвердженому наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260 (у редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин щодо виплати компенсації втрати доходів).
Пункт 2 розділу І Порядку № 260 визначає, що грошове забезпечення охоплює, зокрема: До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; винагорода за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду); премія.
Пунктом 16 розділу І Порядку № 260 встановлено, що інші додаткові виплати, не передбачені цим Порядком, здійснюються згідно з чинним законодавством.
Розділом XXXIV Порядку № 260 передбачені Особливості виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану.
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».
Так, п. 1 Постанови №168 встановлює, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 грн. щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Пунктом 3 вказаної постанови Міністерству фінансів України доручено опрацювати питання щодо збільшення видатків відповідним розпорядникам бюджетних коштів для забезпечення реалізації цієї постанови.
Пункт 5 Постанови №168 визначає, що ця постанова набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 24.02.2022 року.
З метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, Міністром оборони України надіслана телеграма від 25.03.2022 № 248/1298, пункт 2 якої передбачає, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям (у тому числі військовослужбовцям строкової служби та курсантам вищих військових навчальних закладів і військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти) встановлювати виплату щомісячної додаткової винагороди (пропорційно із розрахунку на місяць) в розмірах: 100000 грн. - військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (пропорційно часу участі у таких діях або заходах); 30000 грн. - іншим військовослужбовцям (із дня призову (прийняття) на військову службу до дня виключення із списків особового складу військової частини у зв`язку зі звільненням з військової служби).
Постановою Кабінету Міністрів України від 07.07.2022 року №793 внесені, зокрема, такі зміни до Постанови №168: - в абзаці першому пункту 1 постанови слова і цифри «додаткова винагорода в розмірі 30000 грн. щомісячно» замінено словами і цифрами «додаткова винагорода в розмірі до 30000 грн. пропорційно в розрахунку на місяць».
Отже, додаткова винагорода, передбачена Постановою №168, не має регулярного характеру та виплачується на підставі наказів командирів (начальників) за наявності певних умов, а саме: - на період дії воєнного стану; пропорційно часу участі у відповідних заходах.
Відтак, вирішуючи питання щодо того, чи є передбачена Постановою №168 додаткова винагорода у розмірі до 30000 грн. винагородою, яка має постійний характер, слід виходити з того, що відповідно до пункту 1 Постанови №168 вказана додаткова винагорода виплачується лише у період дії воєнного стану, тобто виплата винагороди залежить від певних умов та виплачується лише в означений період, а її розмір не є сталим та визначається наказами командирів (начальників) у відповідній сумі, пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Спірним у цій справі є питання щодо включення до складу місячного грошового забезпечення, з якого розрахована компенсація за невикористані дні щорічної основної відпустки, додаткової відпустки як учасника бойових дій додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».
Згідно висновку Верховного Суду у постанові від 20.08.2024 року у справі №420/693/23 додаткова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 не враховується до складу місячного грошового забезпечення.
Крім того, Верховний суд у постанові від 26.09.2025 року у справі №300/4692/23 дійшов висновку про те, що за правовою природою, щомісячна додаткова винагорода, запроваджена Постановою №168, є додатковим видом грошового забезпечення, яку законодавець відніс до категорії винагород, виплату якої запроваджено під час воєнного стану. Таким чином, передбачена Постановою №168 додаткова винагорода не враховується до складу місячного грошового забезпечення, з якого обчислюються розміри одноразової грошової допомоги при звільненні (пункти 42, 43 постанови).
Також, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29.08.2024 року у справі №640/13029/22 дійшла висновку, що визначена пунктом 1 первинної редакції Постанови № 168 додаткова винагорода в розмірі 30000 грн. є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення військовослужбовців.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд ураховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
При цьому, у постанові від 13 лютого 2019 року у справі № 130/1001/17 Верховний Суд зазначив, що висновки, які містяться в рішеннях судової палати касаційного суду, мають перевагу над висновками колегії суддів касаційного суду, висновки об`єднаної палати - над висновками палати чи колегії суддів касаційного суду, а висновки ВП ВС - над висновками об`єднаної палати, палати й колегії суддів.
Таким чином, висновки Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норм права, викладені у постанові 29.08.2024 у справі № 640/13029/22, мають перевагу над висновками об`єднаної палати, палати й колегії суддів, та підлягають обов`язковому врахуванню судом у даній справі.
Отже, зважаючи на зазначені висновки Великої Палати Верховного Суду та Верховного Суду, додаткова винагорода, передбачена постановою КМУ №168, є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення та не враховується до складу місячного грошового забезпечення.
Аналогічного висновку дійшов також Верховний Суд у постанові від 12.02.2026 року у справі №420/77/25, зазначивши, що додаткова грошова винагорода, передбачена Постановою КМУ №168, виплачується лише у період дії воєнного стану, в залежності від виконання завдань, її розмір не є сталим, тобто вона має тимчасовий характер, тому не може бути врахована у розмір місячного грошового забезпечення, з якого провадиться обрахунок грошової компенсації за невикористані дні відпустки військовослужбовцю.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 необґрунтовані, не відповідають вимогам законодавства та не підлягають задоволенню в повному обсязі.
Керуючись ст. ст. 6, 14, 90, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОМЕР_7 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ), Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо невключення ОСОБА_1 до складу грошового забезпечення сум додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», при обчисленні розміру грошової компенсації за невикористані дні оплачуваних відпусток, зобов`язання Військової частини НОМЕР_2 здійснити перерахунок грошової компенсації ОСОБА_1 за невикористані дні оплачуваних відпусток в загальній кількості 109 днів, обчисливши її суму, виходячи із розміру місячного грошового забезпечення, з урахуванням сум додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», та провести її виплату з урахуванням раніше виплачених сум – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Леонід СВИДА

.