Справа № 289/526/26
Номер провадження 1-кп/289/141/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.04.2026 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області в складі: 
головуючого судді – ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання – ОСОБА_2 ,
прокурора – ОСОБА_3 ,
потерпілих – ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинуваченої – ОСОБА_6 ,
захисника адвоката – ОСОБА_7 
розглянувши у судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження №12026060670000040 по обвинуваченню:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Українка, Малинського району, Житомирської області, громадянки України, з середньою освітою, офіційно непрацююча, одружена, має на утриманні неповнолітню дочку, зареєстрована по АДРЕСА_1 , проживає по АДРЕСА_2 , в силу 89 КК України раніше не судима,
-у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 345, ч. 1 ст. 263 КК України,-
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що в один із днів квітня 2022 року, перебувала поблизу недіючого блокпосту, який розташований в с.Ворсівка Малинської ТГ, Житомирського району Житомирської області де, знайшла ручну гранату РГН з підривачем до неї типу УДЗ і в цей день, час та місці у неї виник злочинний умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання вказаних боєприпасів. 
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання боєприпасів, усвідомлюючи заборону їх вільного обігу, ОСОБА_6 , в порушення, «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробника для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за властивостями, метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї або вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС №662 від 21.08.1998 та «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою КМУ №576 від 12.10.1992. з один із днів 2022 року, при невстановлених у ході досудового розслідування обставинах, перебуваючи, у невстановленому слідством місці, взяла та таким чином, придбала ручну гранату РГН з підривачем типу УДЗ, та у подальшому перенесла її до місця свого проживання, що розташоване по АДРЕСА_2 і достовірно знаючи, що дозволу на зберігання вказаних вище боєприпасів у неї не має, усвідомлюючи протиправний характер своїх неправомірних дій, протягом тривалого часу, незаконно, без передбаченого законом дозволу, зберігала їх до моменту виявлення та вилучення працівниками поліції тобто до 05.03.2026 року.
05 березня 2026 року у період часу з 20 години 10 хвилин по 20 годину 36 хвилин, під час проведення огляду місця події в господарстві, за місцем проживання ОСОБА_6 , що розташоване по АДРЕСА_2 було виявлено ручну гранту РГН з підривачем типу УДЗ, яку ОСОБА_6 незаконно придбала та зберігала без передбаченого законом дозволу.
Своїми умисними діями, що виразились у незаконному придбанні та зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
Крім того, відповідно до ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду та правоохоронних органів» до правоохоронних органів» відносяться органи прокуратури, внутрішніх справ, служби безпеки, митті органи, органи охорони державного кордону, органи державної податкової служби і установи виконання покарань, державної контрольно-ревізійної служби, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозахисні та правоохоронні функції.
Згідно зі ст. 2 Закону України «Про Національну поліцію», - надання поліцейських послугу сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави: 3) протидії злочинності; 4) падання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або інших надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.
Стаття 11 даного Закону також передбачає, що поліція забезпечує безперервне та цілодобове виконання своїх завдань. Кожен має право в будь-який час доби звернутися за допомогою до поліції або поліцейського. Поліція не має права відмовити в розгляді або відкласти розгляд звернень стосовно забезпечення прав і свобод людини, юридичних осіб, інтересів суспільства та держави від протиправних посягань з посиланням на вихідний, святковий чи неробочий день або закінчення робочого дня.
10.02.2025 ОСОБА_5 та ОСОБА_4 призначено на посаду поліцейських CPПП ВП №2 Житомирського РУП № 2 ГУНП в Житомирській області.
Так, поліцейські ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , які відповідно до розстановки сил та засобів 05.03.2026 з 08 год. 00 хв. по 08 год. 00 хв. 06.03.2026, на службовому автомобілі «Renault Duster», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснювали патрулювання та забезпечення громадського порядку на території Радомишльської міської територіальної громади.
В подальшому, 05.03.2026 близько 15 години 27 хвилин вказані поліцейські отримали для виконання повідомлення від ОСОБА_6 про вчинення відносно неї домашнього насильства її чоловіком ОСОБА_9 за місцем спільного проживання по АДРЕСА_2 , здійснили виїзд на місце події.
У вказаний вище день, близько 16 години 14 хвилин, поліцейські СРПП - ОСОБА_5 та ОСОБА_4 прибули до місця події, що розташоване по АДРЕСА_2 .
У вказаний день час та місці їх зустріла ОСОБА_6 , котра висловила прохання прослідувати за нею до будинку, що розташований за вказаною вище адресою з метою встановлення обставин вчинення домашнього насильства де на той час знаходився правопорушник ОСОБА_9 .
В подальшому, поліцейські, ОСОБА_10 , та ОСОБА_11 , діючи на підставі ст. ст. 32, 36 ЗУ «Про Національну поліцію», перебуваючи у форменому одязі, підійшли до ОСОБА_9 , представилися працівниками поліції, пред`явили йому свої службові посвідчення, після чого розпочали його опитування з метою з`ясування обставин вчинення ним домашнього насильства відносно своєї дружини ОСОБА_6 . На запитання працівників поліції, ОСОБА_12 , відреагував зухвало, ображав останніх нецензурними словами та у подальшому відмовився сісти до службового автомобіля та таким чином не виконав законних вимог працівників правоохоронного органу.
Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на здійснення погроз вбивством щодо працівників правоохоронного органу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, ОСОБА_6 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння усвідомлюючи, що працівники поліції виконують службові обов`язки, оскільки перебували в однострої, представились та мали при собі нагрудні жетони, демонструючи явну зневагу до працівників поліції, зайшла до будинку, що розташований по АДРЕСА_2 де в одній із кімнат взяла ручну гранту РГН з підривачем типу УДЗ, після чого вийшла з помешкання на ганок, та тримаючи даний боєприпас у правій руці і з мотивів раптово виниклого умислу на погрозу вбивством щодо працівників правоохоронного органу, підриву їх авторитету під час реагування ними на скоєне правопорушення ОСОБА_9 , діючи умисно, усвідомлюючи, що перед нею знаходяться працівники правоохоронного органу, які одягненні у формений одяг висловила у формі нецензурних слів поліцейським ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , свою вимогу покинути її домоволодіння, а також погрози підірвати вибуховий пристрій, який вона тримала у руці.
Після здійснення погроз, поліцейські ОСОБА_5 та ОСОБА_4 висловили законну вимогу ОСОБА_6 покласти вибуховий пристріл на підлогу та відійти, проте ОСОБА_6 проігнорувала законну вимогу працівників правоохоронного органу, а тому поліцейські, усвідомлюючи реальну небезпеку для власного життя та здоров`я, відразу ж покинули дане домоволодіння та вийшли за територію його розташування.
Своїми умисними діями, що виразились у здійсненні погрози вбивством, працівникам правоохоронного органу, ОСОБА_6 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 345 КК України.
18.03.2026 між начальником Радомишльського відділу Коростишівської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_6 , за участі захисника обвинуваченої ОСОБА_7 , укладено угоду про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. ст. 468, 469, 472 КПК України, в якій відображені обставини вчинення ОСОБА_6 вказаних кримінальних правопорушень.
Виходячи зі змісту даної угоди, прокурор та обвинувачена дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення та правової кваліфікації дій винної особи за ч. 1 ст. 345, ч. 1 ст. 263 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин та узгоджено сторонами вид та міру покарання.
Відповідно до даної угоди ОСОБА_6 під час досудового розслідування добровільно, без примусу в повному обсязі визнала свою винуватість в умисному вчиненні кримінальних правопорушень, які виразилися у незаконному придбанні, носінні та зберіганні бойових припасів (вибухових пристроїв) без передбаченого законом дозволу, погрози вбивством щодо працівників правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 345, ч. 1 ст. 263 КК України, щиро розкаялася.
За умов угоди сторони погодилися на призначення покарання ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 263 КК України у виді 3 років позбавлення волі, а за ч. 1 ст. 345 КК України – у виді 1 року позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, сторони погоджуються на призначення ОСОБА_6 остаточного покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки, із застосуванням положень ст. 75 КК України зі звільненням ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком від 1 до 3 років з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
В угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України та наслідки невиконання угоди, зазначена дата її укладення та вона скріплена підписами сторін.
В судовому засіданні сторони просили цю угоду затвердити і призначити обвинуваченій узгоджену в угоді міру покарання із застосуванням ст. 75 КК України.
Суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, вислухавши доводи сторін кримінального провадження, прийшов до висновку, що укладена між прокурором та обвинуваченою ОСОБА_6 угода про визнання винуватості від 18.03.2026 є добровільною, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій, будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді та відповідає вимогам і правилам КПК та КК України. При цьому суд з`ясував, що ОСОБА_6 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватою, правильно розуміє зміст наданих їй прав та правові наслідки відмови від таких.
За вказаних обставин суд вважає доведеним провину обвинуваченої ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 345 КК України – як погроза вбивством щодо працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, та ч. 1 ст. 263 КК України - як придбання, носіння, зберігання бойових припасів (вибухових пристроїв) без передбаченого законом дозволу, оскільки сторона обвинувачення та сторона захисту дійшли згоди про те, що мало місце вчинення обвинуваченою кримінального правопорушення, і вона винувата у його вчиненні. 
Потерпілі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримали позицію прокурора.
Міра покарання, узгоджена в угоді, відповідає ступеню тяжкості вчинених ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, є необхідною і достатньою для її виправлення, попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень і відповідає принципам справедливості та гуманності та вимогам закону про кримінальну відповідальність.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченій узгодженої сторонами міри покарання з випробуванням, враховуючи при цьому ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які, згідно ст. 12 КК України являються: передбачене ч. 1 ст. 345 КК України - нетяжким злочином, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України – тяжкий злочин; наявність пом`якшуючих покарання ОСОБА_6 обставин - щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, та наявність обтяжуючих покарання обставин, вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, з урахуванням особи ОСОБА_6 , яка в силу 89 КК України раніше не судима, одружена, на утриманні має неповнолітню доньку, тимчасово офіційно не працевлаштована, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно, вживає алкогольні напої.
При цьому, суд враховує, що умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, оскільки сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, наявні фактичні підстави для визнання винуватості, обвинувачена не заперечує щодо погодженої міри покарання та затвердження угоди, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК України. 
Таким чином судом не встановлені підстави для відмови у затвердженні угоди, що передбачені частиною 7 статті 474 КПК України.
До набрання вироком законної сили, відповідно до положень ст.377 ч.1 КК України, слід залишити  ОСОБА_6  запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту без застосування засобів контролю,застосований судом 06.03.2026 року. 
В той же час, враховуючи практику Європейського Суду з прав людини щодо неможливості застосування запобіжного заходу без визначення його кінцевого строку, що призводить до правової невизначеності прав такої особи (рішення від 09.01.2015 року у справі Чанев проти України), суд вважає за доцільне визначити кінцевий можливий строк цілодобового домашнього арешту в межах шістдесяти днів.
Питання речових доказів слід вирішити у відповідності до приписів ст. 100 КПК України. Арешт на майно не накладався. Цивільний позов по провадженню відсутній.
Згідно ч. 2 ст. 124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави 3565 гривні 60 копійок витрат на проведення судової вибухово-технічної експертизи.
Керуючись ст.ст. 100, 369-378 КПК України, ч. 3, 4 ст. 358 КК України, суд –

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 18.03.2026 між начальником Радомишльського відділу Коростишівської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_6 , за участі захисника обвинуваченої ОСОБА_7 .
ОСОБА_6 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 345, ч. 1 ст. 263 КК України, та призначити їй покарання:
- за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки;
- за ч. 1 ст. 345 КК України у виді позбавлення волі строком на один рік.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.
На підставі ч.5 ст. 72 КК України зарахувати  ОСОБА_6 в строк відбуття покарання строк її тримання під вартою з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі починаючи з дня затримання - з 05.03.2026 року, до дня застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, а саме 1 день.
На підставі ч.7 ст. 72 КК України зарахувати  ОСОБА_6 в строк відбуття покарання строк перебування під цілодобовим домашнім арештом із розрахунку - три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі - починаючи з 06.03.2026 до останнього дня застосування такого виду запобіжного заходу.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки.
На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. 
До набрання вироком законної сили залишити  ОСОБА_6 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту без застосування засобів контролю, але не більше ніж до 21.06.2026 року, включно.
Стягнути з  ОСОБА_6  на користь держави 3565,60 грн. (три тисячі п`ятсот шістдесят п`ять грн. 60 коп.) витрат на проведення судової вибухо-технічної експертизи (отримувач ГУК у Жит. обл./ТГ м. Житомир/ 24060300, банк отримувача: Казначейство України, код ЄДРПОУ: 37976485, рахунок UA448999980313010115000006797, код класифікації доходів: 24060300).
Речові докази : 
-фрагменти корпусу ручної гранати РГН, підривача УДЗ, що знаходиться в спеціальному пакеті МВС №5674471 та поміщені до кімнат зберігання речових доказів – знищити;
-відповідь про те, що поліцейські СРПП відділення поліції №2 Житомирського РУП №2 ГУНП в Житомирській області ОСОБА_5 та ОСОБА_4 призначено на посаду 10 лютого 2026 року, та копії журналів чергування, копії посадових обов`язків поліцейських, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження, оптичний DVD-R диск з відеозаписами з бодікамери працівників поліції, які зберігаються в матеріалах справи - залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього строку їх зберігання;
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. ст. 394, 395 КПК України, до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. 
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Суддя       ОСОБА_13