Харківський окружний адміністративний суд 	
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 лютого 2026 р. №520/30825/25 
Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бідонько А.В., розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України (вул. Академіка Богомольця, буд. 10, м. Київ, 01601, код ЄРДПОУ 40116086), Головного управління Національної поліції у м. Києві (вул. Володимирська, буд.15, м. Київ, 01601, код ЄРДПОУ 40108583), Національної поліції України (вул. Богомольця Академіка, буд. 10, м. Київ, 01024, код ЄРДПОУ 40108578) про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді 

В С Т А Н О В И В:
До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, ОСОБА_1 , з адміністративним позовом, в якому просить суд:
1. Визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України від 28.10.2025 року № 506 о/с, про переведення для подальшого проходження служби до Головного управління Національної поліції у м. Києві майора поліції ОСОБА_1 , звільнивши з посади старшого оперуповноваженого відділу оперативних розробок Київського міського управління, із 03.11.2025 року.
2. Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у м. Києві від 31.10.2025 року № 1943 о/с, про призначення ОСОБА_1 на посаду інспектора взводу № 3 (безпілотних систем) роти № 4 полку поліції особливого призначення (стрілецький) Головного управління Національної поліції у м. Києві.
3. Поновити ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого відділу оперативних розробок Київського міського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України.
4. Допустити до негайного виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого відділу оперативних розробок Київського міського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України. 
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач проходив службу на посаді старшого оперуповноваженого відділу оперативних розробок Київського міського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України. Наказом від 31.10.2025 року № 1943 о/с, його було призначено на посаду інспектора взводу № 3 (безпілотних систем) роти № 4 полку поліції особливого призначення (стрілецький) Головного управління Національної поліції у м. Києві. Позивач має спеціальне звання - майор. Згідно з Переліком посад поліцейських і відповідних їм граничних спеціальних звань, затвердженого Наказом Національної поліції України від 04.12.2015 № 142, граничним спеціальним званням для посади інспектора є старший лейтенант поліції. Отже, посада інспектора взводу відносно посади старшого оперуповноваженого відділу оперативних розробок Київського міського управління Департаменту внутрішньої безпеки національної поліції України, враховуючи звання Позивача - майор, є в силу ч. 2 ст. 65 Закону № 580-VIII, нижчою посадою.
В той же час вказує, що п. 3 ч. 1 ст. 65 ст. 65 Закону № 580-VIII визначає вичерпний перелік підстав переміщення поліцейського на нижчу посаду ніж ту, яку він обіймав раніше. Така підстава, як «для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби» иміститься лише в п. 2 ч. 1 ст. 65 Закону № 580-VIII та передбачена лише для переміщення на рівнозначні посади.
Отже, вважає, наказ Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України від 28.10.2025 року № 506 о/с, про переведення для подальшого проходження служби до Головного управління Національної поліції у м. Києві майора поліції ОСОБА_1 , звільнивши з посади старшого оперуповноваженого відділу оперативних розробок Київського міського управління, із 03.11.2025 року та наказ Головного управління Національної поліції у м. Києві від 31.10.20025 року № 1943 о/с, про призначення ОСОБА_1 на посаду інспектора взводу № 3 (безпілотних систем) роти № 4 полку поліції особливого призначення (стрілецький) Головного управління Національної поліції у м. Києві є незаконними та підлягають скасуванню.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 28.11.2025 у вказаній адміністративній справі відкрито спрощене провадження.
Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана відповідачам до електронного кабінету через систему "Електронний суд", що підтверджується довідкими про доставку електронного листа. 
Від Національної поліції України надійшов відзив на позовну заяву в якому вказано, що Національна поліція України як центральний орган управління поліції, який відповідно до частини 2 статті 13 Закону України «Про Національну поліцію» забезпечує діяльність керівника поліції, а також виконання покладених на поліцію завдань, у спірних правовідносинах не є органом діями якого завдано шкоду, оскільки жодних прав позивача не порушувала, у спірних правовідносинах участі не приймала.
Від Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України надійшов відзив на позовну заяву, в якому заперечуючи проти задоволення позовних вимог зазначено, що для більш ефективного забезпечення роботи поліції, що викликано інтересами служби в умовах правового режиму воєнного стану, відповідно до статті 65 Закону № 580-VIII майора поліції ОСОБА_1 , старшого оперуповноваженого відділу оперативних розробок Київського міського управління Департаменту, наказом ДВБ НПУ від 28.10.2025 № 506 о/с переведено для подальшого проходження служби до Головного управління Національної поліції у м. Києві. Вважає, що Департамент діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначенні статтею 19 Конституції, законами та нормативно-правовими актами України, не спричинивши при цьому порушення прав Позивача та норм чинного законодавства України, а відтак наказ Департаменту від 28.10.2025 № 506 о/с є таким, що відповідає вимогам законодавства.
Головним управлінням Національної поліції у м. Києві також надано відзив на позовну заяву в якому зазначено, оскаржуваний наказ ГУНП у м. Києві винесений в межах повноважень Головного управління Національної поліції у м. Києві та у спосіб, що передбачений Законом України «Про Національну поліцію».
Позивачем подано до суду відповідь на відзив, в якому позивач наполягав на задоволенні позовних вимог в повному обсязі з огляду на їх обґрунтованість та доведеність. 
Згідно з ч.6 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Суд зазначає, що відповідно до положень ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Отже, враховуючи вищевикладене, дана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в матеріалах справи доказами.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , з 14.03.2025 обіймав посаду старшого оперуповноваженого відділу оперативних розробок Київського міського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України.
Головне управління Національної поліції у м. Києві листом від 23.10.2025 № 411015- 2025 звернулося до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України з проханням розглянути питання про можливість переведення поліцейських для подальшого проходження служби в розпорядження Головного управління Національної поліції у м. Києві. Лист обґрунтований необхідністю забезпечення ефективного та оперативного виконання завдань, покладених на поліцію міста Києва в умовах режиму воєнного стану, та з урахуванням посиленого варіанту несення служби особовим складом, з метою недопущення збільшення навантаження на столичних поліцейських та створення сприятливих умов служби.
Листом Департаменту від 29.10.2025 за вих. № 82429-2025 було проінформовано начальника ГУНП у м. Києві генерала поліції третього рангу Дмитра Шумейка про те, що на підставі листа ГУНП у м. Києві від 23.10.2025 № 411015-2025 відповідно до статті 65 Закону України «Про Національну поліцію» наказом Департаменту від 28.10.2025 № 506 о/с майора поліції ОСОБА_1 , старшого оперуповноваженого відділу оперативних розробок Київського міського управління Департаменту, переведено для подальшого проходження служби до Головного управління Національної поліції у м. Києві, із 03 листопада 2025 року.
Наказом начальника Головного управління Національної поліції у м. Києві генерал поліції третього рангу Дмитра Шумейка від 31.10.2025 №1943 о/с, відповідно до пункту 2 частини першої та абзацом другим частини восьмої статті 65 Закону України «Про Національну поліцію» Позивача призначено на посаду інспектора взводу № 3 (безпілотних систем) роти № 4 полку поліції особливого призначення (стрілецький) Головного управління Національної поліції у м. Києва.
Листом від 31.10.2025 року № 421160-2025 позивача повідомлено про переведення для подальшого проходження служби до Головного управління Національної поліції у м. Києві та необхідністю невідкладно прибути до місця дислокації підрозділу.
Позивач, не погодившись з наказом ДВБ НПУ від 28.10.2025 № 506 о/с, про переведення для подальшого проходження служби до ГУНП у м. Києві, звільнення його з посади старшого оперуповноваженого відділу оперативних розробок Київського міського управління ДВБ НПУ, та з та наказом ГУНП у м. Києві від 31.10.2025 № 1943 о/с яким його призначено на посаду інспектора взводу № 3 (безпілотних систем) роти № 4 полку поліції особливого призначення (стрілецький), звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VІІІ (далі - Закон № 580-VIII).
Відповідно до частини першої статті 1 Закону № 580-VIII (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
Завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги (частина перша статті 2 Закону № 580-VIII).
Положеннями статті 3 Закону № 580-VIII встановлено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до норм частини першої статті 17 Закону № 580-VIII, поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу в поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.
Особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: «Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки» (стаття 64 Закону № 580-VIII).
Поліцейський зобов`язаний професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва (пункт 2 частини першої статті 18 Закону № 580-VIII).
Відповідно до пункту 4 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» (далі по тексту - Дисциплінарний статут Національної поліції), службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону № 580-VIII, зобов`язує поліцейського безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону.
Частиною першою статті 5 Дисциплінарного статуту Національної поліції визначено, що поліцейський отримує наказ від керівника в порядку підпорядкованості та зобов`язаний неухильно та у визначений строк точно його виконувати. Забороняється обговорення наказу чи його критика.
У разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь в обороні України, у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості (стаття 24 Закону № 580-VIII).
Служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень (частина перша статті 59 Закону № 580-VIII).
Згідно з частиною третьою статті 59 Закону № 580-VIII, рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.
Видавати накази по особовому складу можуть керівники органів, підрозділів, закладів та установ поліції відповідно до повноважень, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами, та номенклатурою посад, затвердженою Міністерством внутрішніх справ України (частина четверта статті 59 Закону №580-VIII).
За приписами частини першої статті 60 Закону № 580-VIII, відносини, що виникають у зв`язку зі вступом, проходженням та припиненням служби в поліції, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами з питань проходження служби в поліції.
Згідно з положеннями пункту 2 частини першої статті 65 Закону № 580-VIII, переміщення поліцейських здійснюється: на рівнозначні посади: для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби; за ініціативою поліцейського; у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням реорганізації; у разі необхідності проведення кадрової заміни в місцевостях з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами (далі - місцевості з визначеним строком служби); за станом здоров`я - на підставі рішення медичної комісії; з меншим обсягом роботи з урахуванням професійних і особистих якостей - на підставі висновку атестації; у разі звільнення з посади на підставі рішення місцевої ради про прийняття резолюції недовіри відповідно до статті 87 цього Закону.
Частиною другою статті 65 Закону № 580-VIII передбачено, що посада вважається вищою, якщо за нею штатом (штатним розписом) передбачене вище спеціальне звання поліцій; нижчою, якщо передбачене нижче спеціальне звання поліції, та рівнозначною, якщо передбачене таке саме спеціальне звання поліції.
Відповідно до змісту частини сьомої статті 65 Закону № 580-VIII, переведення є формою переміщення поліцейських, яке здійснюється у разі, якщо звільнення їх із посад або призначення на інші посади належить до номенклатури призначення різних керівників.
Згідно з приписами частини восьмої статті 65 Закону № 580-VIII, переведення поліцейського може здійснюватися за його ініціативою, ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших органів (закладів, установ) поліції, які порушили питання про переміщення.
Поліцейські зобов`язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника органу (закладу, установи) поліції, до повноважень якого належить право призначення на посаду та звільнення з посади.
Переведення поліцейського здійснюється на підставі наказу про звільнення із займаної посади та направлення для подальшого проходження служби до іншого органу (закладу, установи) поліції та наказу про призначення на посаду в органі (закладі, установі) поліції, до якого переміщується поліцейський (частина дев`ята статті 65 Закону № 580-VIII).
Судовим розглядом встановлено, що наказ про переведення позивача відповідач мотивував необхідністю забезпечення ефективного та оперативного виконання завдань, покладених на поліцію міста Києва в умовах режиму воєнного стану, та з урахуванням посиленого варіанту несення служби особовим складом, з метою недопущення збільшення навантаження на столичних поліцейських та створення сприятливих умов служби.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що переведення відбулось незаконно, оскільки можливість переведення "для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби" міститься лише в п. 2 ч. 1 ст. 65 Закону № 580-VIII та передбачена лише для переміщення на рівнозначні посади.
Однак вважає, що посада інспектора взводу відносно посади старшого оперуповноваженого відділу оперативних розробок Київського міського управління Департаменту внутрішньої безпеки національної поліції України, враховуючи звання Позивача - майор, є в силу ч. 2 ст. 65 Закону № 580-VIII, нижчою посадою, що виключає можливість переведення без його згоди.
Перевіряючи обґрунтованість вказаних доводів, суд зазначає наступне. 
У постановах Верховного Суду від 17.10.2019 у справі №420/5192/18, від 30.09.2020 у справі № 640/20160/18, від 11.08.2020 у справі №620/2624/19, від 12.05.2022 у справі №400/2741/19 викладено висновки щодо необхідності застосування до працівників поліції приписів статті 32 КЗпП України у випадку переміщення (переведення) на службу в іншу місцевість.
Верховний Суд, у зазначених вище постановах, зазначив, що для цілей застосування статті 65 Закону № 580-VIII поняття «переміщення» та «переведення» є тотожними й під ними розуміється зміна таких умов служби в поліції як посада (посадових обов`язків) та/або місця несення служби. Закон № 580-VIII встановлює підстави переміщення поліцейського та осіб, які можуть ініціювати переміщення, проте ним не визначено, чи вимагається згода поліцейського на таке переміщення.
Беручи до уваги, що Законом №580-VIII не врегульовано питання щодо порядку переміщення поліцейського на рівнозначну, вищу або нищу посаду в іншій місцевості, у цій частині до спірних правовідносин підлягають застосуванню загальні положення трудового законодавства.
Статтею 32 КЗпП України встановлено можливість переведення в іншу місцевість тільки за згодою працівника, за винятком тимчасового переведення та в інших випадках, передбачених законодавством.
Отже, переміщення поліцейського на рівнозначні посади для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби в іншу місцевість, можливо за умови надання поліцейським згоди на таке переміщення. Для цілей застосування статті 32 КЗпП України, в контексті спірних правовідносин, іншою місцевістю є інший населений пункт, у тому числі в межах однієї області.
Суд зазначає, що положення статті 65 Закону №580-VIII, в редакції, яка діє на період воєнного стану, не передбачають надання згоди поліцейського при переведенні його на службу в іншу місцевість. Таке переведення (переміщення) здійснюється виключно в інтересах служби і незалежно від волі поліцейського. Окрім того, трудове законодавство підлягає застосуванню виключно у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні питання або коли про це зазначено у спеціальному законі.
З метою оптимізації діяльності поліції, у тому числі під час дії режиму воєнного стану та з метою врегулювання питань діяльності поліції передусім в умовах воєнного стану Законом України від 15.03.2022 №2123-IX «Про внесення змін до законів України «Про Національну поліцію» та «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України», який набрав чинності з 01.05.2022 та діє тимчасово, на період введення в Україні воєнного стану, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації та/або інших держав проти України, внесено зміни до Закону №580-VIII.
За приписами абзацу другого частини восьмої статті 65 Закону №580-VIII (у редакції Закону від 15.03.2022 №2123-IX), поліцейські зобов`язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника органу (закладу, установи) поліції, до повноважень якого належить право призначення на посаду та звільнення з посади.
Крім того, Законом від 15.03.2022 №2123-IX частину першу статті 60 Закону №580-VIII викладено в новій редакції, згідно з якою відносини, що виникають у зв`язку зі вступом, проходженням та припиненням служби в поліції, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами з питань проходження служби в поліції.
Суд зазначає, що на період введення в Україні воєнного стану, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації та/або інших держав проти України, згода поліцейського на переміщення на іншу посаду, не є обов`язковою за умови, якщо це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника органу (закладу, установи) поліції, до повноважень якого належить право призначення на посаду та звільнення з посади.
Саме з метою оптимізації діяльності поліції, у тому числі під час дії воєнного стану було встановлено для поліцейських обов`язок проходження служби там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника поліції, в результаті і виникає у керівника ГУНП необхідність у негайному відновленні та підтриманні функціонування органів поліції для забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку, що узгоджується з висновками, сформульованими у постанові Верховного Суду у постанові від 25.05.2023 у справі №620/3663/19.
Доцільно зауважити, що переведення позивача слугувало не тільки цілям, поставленим керівництвом держави перед Національною поліцією України, та необхідністю виконання завдань поліції, передбачених Законом № 580-VIII, а й мало на меті забезпечення дотримання прав і свобод людей, гарантованих їм Конституцією України, отже не може бути визнаним неефективним, або таким, що не відповідає інтересам служби.
Таким чином, твердження позивача, що відсутність попередньої згоди на переведення в іншу місцевість є підставою для скасування спірного наказу, не можна вважати обґрунтованим.
Щодо доводів позивача про переміщення його не на рівнозначну посаду, суд зазначає наступне.
За приписами частини другої статті 65 Закону № 580-VIII, посада вважається вищою, якщо за нею штатом (штатним розписом) передбачене вище спеціальне звання поліції, нижчою, якщо передбачене нижче спеціальне звання поліції, та рівнозначною, якщо передбачене таке саме спеціальне звання поліції.
Зі змісту статті 65 Закону №580-VIII вбачається, що переміщення поліцейського на рівнозначну посаду в поліції з метою забезпечення більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби, можливе за умови, якщо спеціальне звання за займаною ним посадою відповідає спеціальному званню посади, на яку він переміщується.
Відповідно до частини другої статті 80 Закону № 580-VIII, граничні спеціальні звання молодшого, середнього складу поліції за штатними посадами встановлюються керівником поліції.
Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 до переміщення перебував на посаді старшого оперуповноваженого відділу оперативних розробок Київського міського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України. 
Спірним наказом його призначено на посаду інспектора взводу № 3 (безпілотних систем) роти № 4 полку поліції особливого призначення (стрілецький) Головного управління Національної поліції у м. Києві. Позивач має спеціальне звання - майор.
Відповідно до Переліку посад поліцейських і відповідних їм граничних спеціальних звань, затвердженого наказом Національної поліції України від 04 грудня 2015 року № 142, (зі змінами), граничне спеціальне звання за посадою:
інспектор взводу № 3 (безпілотних систем) роти № 4 полку поліції особливого призначення (стрілецький) Головного управління Національної поліції у м. Києві – капітан поліції;
старший оперуповноважений відділу оперативних розробок Київського міського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України – капітан поліції.
Тобто Позивача переведено на рівнозначну посаду, а отже доводи позивача в цій частині суд вважає необґрунтованими. 
Враховуючи вищевикладене, не встановивши під час судового розгляду факту порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача та протиправності оскаржуваних наказів відповідачів, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову.
За приписами ч. 1 та ч. 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. 
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Зважаючи на встановлені у справі обставини, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог. 
Керуючись статтями 14, 243-246, 291, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України (вул. Академіка Богомольця, буд. 10, м. Київ, 01601, код ЄРДПОУ 40116086), Головного управління Національної поліції у м. Києві (вул. Володимирська, буд.15, м. Київ, 01601, код ЄРДПОУ 40108583), Національної поліції України (вул. Богомольця Академіка, буд. 10, м. Київ, 01024, код ЄРДПОУ 40108578) про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді – залишити без задоволення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. 
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 

Суддя Бідонько А.В.