Справа № 420/408/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Марина П.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача – Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії
ВСТАНОВИВ:
До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача – Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому позивач просить суд:
визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 31.12.2025 року № 155350024459, яким було відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на 6 років на підставі ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку на 6 років на підставі ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 15.01.2026 року, із зарахуванням до періодів проживання в зоні гарантованого добровільного відселення, що дає право на зменшення пенсійного віку, періодів з 01.09.1987 року по 03.09.1990 року, та з 11.03.1993 року по 04.12.1995 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 24.12.2025 року ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення дострокової пенсії зі зменшенням пенсійного віку на 6 років відповідно до ст. 55 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Рішенням ГУ ПФУ в Житомирській області від 31.12.2025 року № 155350024459 ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку із незарахуванням періодів проживання в зоні гарантованого добровільного відселення (що впливає на зменшення пенсійного віку).
Позивач вказує у позові, що загалом ОСОБА_1 проживала у зоні гарантованого добровільного відселення 17 років 27 днів. Наявність у позивача посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 3) серії НОМЕР_1 підтверджує той факт, що ОСОБА_1 з моменту аварії на ЧАЕС та станом на 1 січня 1993 року постійно проживала або постійно працювала чи постійно навчалася у зоні гарантованого добровільного відселення не менше 3 років, що дає їй право користування пільгами, встановленими Законом №796-XII, в тому числі і на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку. Довідками від 12.02.2025 року №107 та від 25.11.2025 року №278 засвідчено факт проживання позивача на території зони гарантованого добровільного відселення у періоди, зокрема, з 26.04.1986 року по 03.12.1991 року, з 11.03.1993 року по 12.01.1996 року, з 07.02.1996 року по 27.09.2004 року, що загалом становить 17 років 27 днів. В матеріалах справи відсутні докази визнання таких довідок органу місцевого самоврядування недійсними. Отже, відсутні сумніви щодо достовірності вказаної інформації. Крім того, архівною довідкою від 25.11.2025 року № 302/25, виданою Коростишівським педагогічним фаховим коледжем ім. І.Я.Франка, підтверджується, що ОСОБА_2 під час навчання в закладі освіти з 01.09.1987 року по 03.09.1990 року місцем для проживання у гуртожитку не забезпечувалась та не проживала. При цьому, в матеріалах справи відсутні докази проживання позивача на території м. Коростишів у період з 01.09.1987 року по 03.09.1990 року, чи на території Яворівського району Львівської області у період з 11.03.1993 року по 04.12.1995 року (які охоплюються вищевказаною довідкою), а тому покликання відповідача на те, що в цей період (частину такого періоду) позивач, навчаючись у м. Коростишів, проживала в такому населеному пункті, територія якого не відноситься до зони гарантованого добровільного відселення, а також працюючи у Яворівському районі Львівської області, проживала в такому населеному пункті, є лише їх припущенням.
Ухвалою суду від 12.01.2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
До суду від третьої особи надійшли пояснення (відзив на позов), в яких зазначено, що вимоги, викладені у позовній заяві, відповідач вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Представник третьої особи вказує, що після перевірки наданих позивачем документів, Головним управлінням було встановлено, що вік позивача — 53 роки, а страховий стаж позивача становить 35 років 11 місяців 10 днів. Документами підтверджено період проживання/роботи на території зони гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 становить 02 роки 07 місяців 06 днів. На підстави заяви та наданих документів Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області 31.12.2025 винесено рішення № 155350024459 про відмову у призначенні пенсії Позивачу, у зв`язку із не підтвердженням періоду проживання/роботи на території зони гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993-3 роки. З наведеного вбачається, що у позивача відсутнє право на призначення дострокової пенсії за віком.
До суду від відповідача надійшов відзив на позов, в якому представник відповідача вказує, що до періоду проживання у зоні гарантованого добровільного відселення не зарахований період навчання з 01.09.1987 по 03.09.1990 згідно довідки № 107 від 12.02.2025 оскільки місто Коростишів не відноситься до переліку територій радіоактивного забруднення, а також не зарахований період роботи з 19.01.1992 по 04.12.1995, згідно записів трудової книжки НОМЕР_2 від 05.09.1990, оскільки заявниця працювала в с. Свидниця Яворівського району Львівської області, яке не відноситься до зони гарантованого добровільного відселення. Згідно поданих документів період роботи (проживання) в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 – 02 роки 07 місяців 06 днів, що не дає право на зниження пенсійного віку на 6 років. Оскільки наданими особою документами не підтверджено постійне проживання/роботу у зоні гарантованого добровільного відселення з моменту аварії на Чорнобильській АЕС (26.04.1986) упродовж не менше 3 років станом на 01.01.1993, тому підстави для застосування до особи положень статті 55 Закону № 796 щодо призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відсутні.
Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, відзиву на позов, оцінивши надані докази, судом встановлено такі факти та обставини.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є особою, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи (категорія 3) відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 від 25.04.1996 року, звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою від 24.12.2025 про призначення пенсії за віком.
Відповідно до принципу екстериторіальності заяву позивача про призначення пенсії було направлено на розгляд до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.
Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області за результатами розгляду заяви позивача прийняло рішення про відмову у призначенні пенсії за віком від 31.12.2025 № 15550024459, в якому зазначено, що: “...Період проживання/роботи на території зони гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 становить 02 роки 07 місяців 06 днів, що не дає права на зниження пенсійного віку на 6 років.
Загальний період проживання/роботи на території зони гарантованого добровільного відселення становить 11 років 03 місяці 29 днів.
Страховий стаж особи 35 років 11 місяців 10 днів.
Результати розгляду документів, доданих до заяви:
до страхового стажу згідно наданих документів враховані всі періоди трудової діяльності.
Згідно відомостей реєстру застрахованих осіб до страхового стажу враховані всі періоди трудової діяльності.
До періодів проживання в зоні гарантованого добровільного відселення не зарахований період навчання з 01.09.1987 по 03.09.1990 згідно довідки № 107 від 12.02.2025 оскільки місто Коростишів не відноситься до переліку територій радіоактивного забруднення, також не зарахований період роботи з 19.01.1992 по 04.12.1995, згідно записів трудової книжки НОМЕР_3 від 05.09.1990, оскільки робота у Свидницькій неповній середній школі Яворівського району Львівської області, оскільки населений пункт не відноситься до переліку територій радіоактивного забруднення.
Працює.
Таким чином заявник матиме право на пенсійну виплату 15.01.2032.
…за таких обставин вирішено:
1. Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про призначення дострокової пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в зв`язку з в зв`язку з не підтвердженням періоду проживання/роботи на території зони гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993-3 роки”.
Не погоджуючись із вказаним рішенням відповідача, позивач звернулась до суду з даним адміністративним позовом.
Вирішують спірні правовідносини суд зазначає таке.
Відповідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 визначені принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам (далі - Закон №1058).
Згідно з положеннями статті 26 Закону №1058 право на пенсію за віком мають особи після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31.12.2017. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону №1058 пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України від 28.02.1991 №796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон №796-ХІІ).
Згідно з частиною 1 статті 55 Закону №796-ХІІ, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.
Пунктом 5 частини 2 статті 55 Закону №796-ХІІ передбачено, зокрема, що потерпілі від Чорнобильської катастрофи - особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, мають право на зниження пенсійного віку 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.
При цьому, початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.
На підтвердження права на призначення їй пенсії зі зниженням пенсійного віку позивачем до суду надано:
- довідку Замисловицького старостинського округу Олевської міської ради Житомирської області від 12.02.2025 року № 107, відповідно до якої вона видана про те, що гр. ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно постійно проживала і була прописана в с. Устинівка Коростенського (Олевського) району Житомирської області з 26.04.1986 року по 03.12.1991 рік та з 11.03.1993 року по 12.01.1996 рік. Підстава: погосподарська книжка № 7 1986 р. - 1990 р. особовий рахунок № НОМЕР_4 , погосподарська книжка № НОМЕР_5 р. - 1995 р. особовий рахунок № НОМЕР_6 , погосподарська книжка № НОМЕР_7 р.-2000 р. особовий рахунок № НОМЕР_8 . У довідці також зазначено, що згідно постанови Кабінету Міністрів України № 106 від 23.07.1991 року с Устинівка Олевського району відноситься до зони гарантованого добровільного відселення та що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №807-ІХ від 17.07.2020 року територія ліквідованого Олевського району увійшла до Коростенського району Житомирської області;
- довідку Виконавчого комітету Білокоровицької сільської ради Коростенського району Житомирської області від 25.11.2025 року № 278, відповідно до якої гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно була зареєстрована та проживала за адресою: смт. Нові Білокоровичі Коростенського (Олевського) району Житомирської області, а саме: з 07.02.1996 по 10.05.2001 р.р. за адресою: АДРЕСА_1 ; з 10.05.2001 по 30.07.2001 р.р. за адресою: АДРЕСА_2 ; з 30.07.2001 по 27.09.2004р.р. за адресою: АДРЕСА_3 . У довідці також зазначено, що даний населений пункт по ступеню забрудненості радіонуклідами внаслідок аварії на ЧАЕС відноситься до третьої зони зони гарантованого добровільного відселення, згідно Постанови Кабінету Міністрів України №106 від 23.07.1991 року та що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 807-ІХ від 17.07.2020 року територія ліквідованого Олевського району увійшла до Коростенського району Житомирської області;
- архівну довідку Коростишівського педагогічного фахового коледжу імені І.Я. Франка Житомирської обласної ради від 25.11.2025 року № 302/25, відповідно до якої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно була зарахована на 1-й курс денної форми навчання Коростишівського педагогічного училища ім. І.Я. Франка від 01 вересня 1987 року (наказ № 614 У від 26.06.1987р.). Переведена на навчання за індивідуальним планом у зв`язку з працевлаштуванням на роботу на посаду вчителя початкових класів в одній із шкіл Житомирської області Олевського району, наказ №3 "У" від 03.09.1990 року. Відрахована 27.06.1991 року з педагогічного училища у зв`язку із закінченням повного курсу навчання з присвоєнням кваліфікації вчителя початкових класів (наказ № 185 "У" від 27.06.1991р.). Під час навчання в закладі освіти з 01 вересня 1987 року по 03 вересня 1990 року місцем для проживання у гуртожитку не забезпечувалась та не проживала.
Отже, матеріалами справи підтверджено, що позивач в період з 26.04.1986 року по 01.09.1987 року була зареєстрована та проживала в селі Устинівка Коростенського (Олевського) району Житомирської області, яке відноситься до зони гарантованого добровільного відселення.
При цьому, позивач в період з 01.09.1987 року по 03.09.1990 року навчалася на денній формі навчання в Коростишівському педагогічному училищі ім. І.Я. Франка, а у період з 04.09.1990 року по 27.06.1991 року переведена на навчання за індивідуальним планом у зв`язку з працевлаштуванням (у період з 04.09.1990 року по 31.12.1991 року) на роботу на посаду вчителя початкових класів, а саме згідно трудової книжки НОМЕР_2 у Замисловицькій середній школі Олевського району, яка розташована у cелі Замисловичі Коростенського (Олевського) району Житомирської області, яке згідно постанови Кабінету міністрів Української РСР від 23 липня 1991 р. №106 Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" та "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи" віднесене до зони гарантованого добровільного відселення.
Вказані докази свідчать про те, що позивач з моменту аварії станом на 1 січня 1993 року проживала та працювала менше трьох років (у сукупності) в селі Устинівка Олевського району та у селі Замисловичі Олевського району, які віднесений до зони гарантованого добровільного відселення з огляду на те, що місто Коростишів Житомирської області не віднесене до зони гарантованого добровільного відселення.
Аналіз наведених вище норм права дає підстави для висновку, що умовами для виникнення в особи права на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до абзацу 4 пункту 2 частини першої статті 55 Закону № 796-XII є:
1) наявність відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу;
2) факт проживання та (або) праці такої особи у зоні гарантованого добровільного відселення протягом трьох років до 01.01.1993;
3) досягнення необхідного віку для призначення пенсії, зменшеного на відповідну кількість років відповідно до статті 55 Закону № 796-XII.
На виконання положень Закону № 1058-ІV постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Порядок №22-1).
Абзацом 2 підпункту 7 пункту 2.1 розділу II Порядку № 22-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку. Для потерпілих від Чорнобильської катастрофи:
для осіб, які постійно працювали (працюють) на територіях радіоактивного забруднення, додаються документи, видані підприємствами, установами, організаціями, органами місцевого самоврядування, що підтверджують період(и) постійної роботи в населених пунктах, віднесених до відповідних територій радіоактивного забруднення;
для осіб, які постійно проживали (проживають) на територіях радіоактивного забруднення, додаються відомості про місце проживання, зазначені у пункті 2.22 цього розділу, та/або документи про проживання, видані органами місцевого самоврядування;
для осіб, які евакуйовані із зони відчуження у 1986 році, додаються документи, видані Житомирською або Київською облдержадміністраціями;
посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи - за наявності) (при призначенні пенсії згідно зі статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).
Таким чином, підставою для призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, є належність особи до потерпілих від Чорнобильської катастрофи та факт проживання (роботи), а не реєстрації у зоні радіаційного забруднення.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд, зокрема, у постановах від 29.01.2020 у справі № 572/245/17 та від 17.06.2020 у справі № 572/456/17.
Крім того, у постановах від 19.09.2019 у справі № 556/1172/17, від 11.03.2024 у справі № 500/2422/23, від 19.09.2024 року у справі № 460/23707/22, від 02.10.2024 у справі №500/551/23 Верховний Суд також зазначив про те, що виникнення права на зменшення пенсійного віку законодавець пов`язує із фактом фізичного перебування особи у зоні радіоактивного забруднення у зв`язку з постійним проживанням, або у зв`язку з роботою в такій місцевості. При цьому зменшення пенсійного віку залежить від рівня радіологічного забруднення місцевості та тривалості проживання в ній особи.
На підставі викладеного суд, враховуючи наведені висновки та встановлений абзацом 2 підпункту 7 пункту 2.1 розділу II Порядку № 22-1 перелік документів, що подається особою для призначення йому пенсії зі зменшенням пенсійного віку, зауважує, що наявність посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи не є безумовною і єдиною підставою для призначення пенсії на підставі положень абзацу п`ятого пункту 2 частини першої статті 55 Закону № 796-XII.
Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 11.11.2024 у справі №460/19947/23 та від 25.03.2026 у справі № 240/322/25.
Вагомим у цьому випадку є встановлений факт фізичного перебування особи на території радіоактивного забруднення у зв`язку з постійним проживанням або роботою на цій території.
При цьому в контексті обставин цієї справи суд також враховує, що оскільки навчання та військова служба зазвичай є тривалими періодами, протягом яких особа постійно перебуває (проживає) в певному місці, такі періоди можуть бути прирівняні до постійного проживання або роботи в зоні радіаційного забруднення і враховані під час призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, лише за умови, що останні безпосередньо проходили в забрудненій зоні і зазначене буде підтверджено відповідними документами, які однозначно вказують на місцезнаходження позивача у радіоактивній зоні протягом відповідного періоду (довідка з гуртожитку навчального закладу, в якому проживав позивач під час навчання; військовий квиток, довідка з військової частини про її місце дислокації або інші документи, з яких вбачається інформація про місце розташування військової частини).
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11.11.2024 у справі № 460/19947/23.
Верховний Суд у постанові від 17 червня 2020 року справі №572/456/17, виходячи з того, що підставою для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку є належність особи до потерпілих від Чорнобильської катастрофи та факт проживання (роботи), а не реєстрації у зоні радіоактивного забруднення, наголосив, що під час розгляду справи щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ потрібно перевірити, чи постійно проживав або постійно працював позивач у зоні гарантованого добровільного відселення.
Виникнення права на зниження пенсійного віку законодавець пов`язує із фактом саме фізичного перебування особи у зоні радіоактивного забруднення, зокрема, у зв`язку із постійним проживанням в такій місцевості, з огляду на тривалий вплив радіації на організм людини.
Посилання позивача на те, що вона не проживала під час навчання у гуртожитку в коледжі суд не бере до уваги, оскільки такі твердження не є доказом того, що навіть у період з 01.09.1987 року по 03.09.1990 року позивач, навчаючись на денній формі навчання (яка передбачає щоденні відвідування занять в навчальному закладі) в Коростишівському педагогічному училищі ім. І.Я. Франка все одно продовжувала проживати в селі Устинівка Олевського району, яке знаходиться від місця навчання на відстані більше ніж 200 км.
Враховуючи вищевикладене суд доходить висновку про правомірність та обґрунтованість відмови у призначенні пенсії позивачу, оскільки з наданих суду доказів підтверджується, що позивач проживала в зоні гарантованого добровільного відселення з моменту аварії станом на 1 січня 1993 року менше трьох років, а тому в задоволенні позову належить відмовити.
Відповідно до ч. 1-3 ст.242 КАСУ, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 21, 22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 295, КАС України, суд
ВИРІШИВ:
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача – Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи проводився в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_9 , адреса: АДРЕСА_4 ).
Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (код ЄДРПОУ 13559341, адреса: вул. О.Ольжича, 7, м. Житомир, 10003).
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача – Головне управління ПФУ в Одеській області (код ЄДРПОУ 20987385, адреса: вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012).

Суддя П.П. Марин

.