ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2026 року	м. Одеса	Справа № 916/4277/25	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Філінюк І.Г.
суддів: Аленіна О.Ю., Принцевської Н.М. 

секретар судового засідання - Чеголя Є.О. 
за участю:
Представник боржника ОСОБА_1 - адвокат Сисак В.Т. 
ТОВ «АВЕНТУС Україна» - адвокат Калачик В.В. 
Арбітражний керуючий Яковенко Д.Е. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу 
Товариства з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС Україна»
на ухвалу Господарського суду Одеської області від 26.01.2026 
по справі №916/4277/25 
за заявою фізичної особи:  ОСОБА_1 
про неплатоспроможність 

суддя суду першої інстанції - Деркач Т.Г. 
місце винесення ухвали: м. Одеса, Господарський суд Одеської області, пр.-т Шевченка, 29,
повний текст ухвали складено та підписано: 28.01.2026 року 

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2025 року Фізична особа ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Одеської області із заявою про відкриття провадження у справі неплатоспроможність. 
Ухвалою суду від 25.11.2025 відкрито провадження у справі про неплатоспроможність боржника ОСОБА_1 ; введено процедуру реструктуризації боргів; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; керуючим реструктуризацією майна боржника ОСОБА_1 призначено арбітражного керуючого Яковенка Дмитра Едуардовича 
26.01.2026 за вх№2925/26 на адресу суду надійшло клопотання арбітражного керуючого Яковенка Дмитра Едуардовича про закриття провадження в якому просив суд:
- закрити провадження у справі №916/4277/25 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 );
- визнати вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений Кодексом України з процедур банкрутства строк або були відхилені господарським судом, вважати погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнати такими, що не підлягають виконанню. 
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 26.01.2026 припинено процедуру реструктуризації боргів боржника ОСОБА_1 .
Припинено повноваження керуючого реструктуризацією боргів боржника Яковенка Дмитра Едуардовича .
Звільнено фізичну особу ОСОБА_1 від боргів, окрім боргів за вимогами, передбаченими ч. 2 ст. 134 Кодексу України з процедур банкрутства. Вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений Кодексом України з процедур банкрутства строк або були відхилені господарським судом, вважати погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнати такими, що не підлягають виконанню.
Провадження у справі №916/4277/25 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 закрито.
Обґрунтування судового рішення. 
В мотивах прийнятого судового рішення, суд першої інстанції зазначив про те, що в межах даної справи кредиторами не висунуто вимог до боржника, зважаючи на завдання процедури відновлення платоспроможності фізичної особи, основні принципи господарського судочинства, а також конкретні обставини справи, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 на підставі п. 8 ч. 1 ст. 90 КУзПБ.
Не погодившись із вказаною ухвалою суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС Україна» звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати ухвалу Господарського суду Одеської області від 26 січня 2026 року у справі №916/4277/25 та передати справу № 916/4277/25 до Господарського суду Одеської області для продовження розгляду зі стадії розгляду заяв кредиторів.
Узагальнені доводи апеляційної скарги. 
В обґрунтування апеляційної скарги скаржник посилається на те, що товариство, як скаржник не брало участі у справі як учасник провадження, однак оскаржуваною ухвалою суд першої інстанції безпосередньо вирішив питання про його майнові права, застосувавши наслідки, передбачені частиною четвертою статті 90 Кодексу України з процедур банкрутства, що унеможливлює розгляд поданої апелянтом заяви з грошовими вимогами до боржника. 
Також, скаржник зазначає про передчасне закриття провадження у справі до спливу процесуального строку, встановленого частиною першою статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства з урахуванням правил обчислення строків, визначених статтею 116 Господарського процесуального кодексу України. 
Скаржник в апеляційній скарзі зазначає про те, що з урахуванням правил обчислення процесуальних строків, встановлених статтею 116 Господарського процесуального кодексу України, перебіг тридцятиденного строку розпочався 27 грудня 2025 року та закінчувався 25 січня 2026 року. А отже, оскільки останній день строку припав на вихідний день (неділя), закінчення строку було перенесено на найближчий робочий день - 26 січня 2026 року. 
У зв`язку з чим, ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» подало заяву з грошовими вимогами до боржника 26 січня 2026 року о 18 годині 19 хвилин через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС, що підтверджується даними картки руху документа.
Скаржник в апеляційній скарзі зазначає про те, що незважаючи на те, що строк на подання грошових вимог на момент подання заяви не закінчився, ухвалою Господарського суду Одеської області від 26 січня 2026 року провадження у справі було закрито з підстав, передбачених пунктом 8 частини першої статті 90 Кодексу України з процедур банкрутства, з мотивів відсутності заявлених кредиторських вимог. 
У зв`язку з чим, скаржник вважає, що оскаржувана ухвала Господарського суду Одеської області від 26 січня 2026 року постановлена з істотним порушенням норм процесуального права, з неправильним застосуванням статті 116 Господарського процесуального кодексу України, без настання передбачених законом підстав, визначених пунктом 8 частини першої статті 90 Кодексу України з процедур банкрутства, а також із безпосереднім та невиправданим втручанням у майнові права особи, яка не брала участі у справі, але щодо якої судом фактично вирішено питання про наявність та долю її грошових вимог. 
За таких обставин, скаржник вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам законності та обґрунтованості, порушує принцип правової визначеності та не може залишатися в силі, а допущені порушення є такими, що безпосередньо вплинули на результат розгляду справи та відповідно до приписів Господарського процесуального кодексу України є самостійною та достатньою підставою для її скасування. 
Доводи іншіх учасників провадження у справі. 
06.03.2026 від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції залишити без змін. 
Рух справи у суді апеляційної інстанції. 
06.02.2026 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС Україна» на ухвалу Господарського суду Одеської області від 26.01.2026 по справі №916/4277/25.
Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи було визначено колегію суддів у складі: головуючого судді - Філінюк І.Г. судді Аленін О.Ю., Принцевська Н.М., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.02.2026.
На момент надходження апеляційної скарги матеріали справи №916/4277/25 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду не надходили. 
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 09.02.2026 доручено Господарському суду Одеської області невідкладно надіслати матеріали справи №916/4277/25 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.
Відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС Україна» на ухвалу Господарського суду Одеської області від 26.01.2026 по справі №916/4277/25 до надходження матеріалів справи з суду першої інстанції. 
19.02.2026 матеріали справи №916/4277/25 надійшли на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду. 
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.02.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС Україна» на ухвалу Господарського суду Одеської області від 26.01.2026 по справі №916/4277/25.
Призначено розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС Україна» на ухвалу Господарського суду Одеської області від 26.01.2026 по справі №916/4277/25 на 21.04.2026 о 14:30 год.
03.03.2026 до Південно-західного апеляційного господарського суду від представника ОСОБА_1 - адвоката Сисак Владислава Тарасовича надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та системи "відеоконференцзв`язку" по справі №916/4277/25, розгляд якої призначено на 21.04.2026 о 14:30 год. та у всіх наступнх судових засіданнях за його участю за зареєстрованою електронною адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 09.03.2026 заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Сисак Владислава Тарасовича про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та системи «відеоконференцзв`язку» по справі №916/4277/25, розгляд якої призначено на 21.04.2026 о 14:30 год. та у всіх наступнх судових засіданнях за його участю за зареєстрованою електронною адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 - задоволено. 
Надано можливість представнику ОСОБА_1 - адвокату Сисак Владиславу Тарасовичу взяти участь у судовому засіданні, яке призначене на 21.04.2026 о 14:30 год. по справі №916/4277/25 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою комплексу технічних засобів та програмного забезпечення «відеоконференцзв`язку» за зареєстрованою на офіційному веб-порталі судової влади України електронною адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 
14.04.2026 до Південно-західного апеляційного господарського суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС Україна» - адвоката Калачик Володимира Вікторовича надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та системи «відеоконференцзв`язку» по справі №916/4277/25, розгляд якої призначено на 21.04.2026 о 14:30 год. та у всіх наступнх судових засіданнях за його участю за зареєстрованою електронною адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.04.2026 заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС Україна» - адвоката Калачик Володимира Вікторовича про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та системи «відеоконференцзв`язку» по справі №916/4277/25, розгляд якої призначено на 21.04.2026 о 14:30 год. та у всіх наступнх судових засіданнях за його участю за зареєстрованою електронною адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 - задоволено. 
Надано можливість представнику Товариства з обмеженою відповідальністю "АВЕНТУС Україна" - адвокату Калачик Володимиру Вікторовичу взяти участь у судовому засіданні, яке призначене на 21.04.2026 о 14:30 год. по справі №916/4277/25 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою комплексу технічних засобів та програмного забезпечення «відеоконференцзв`язку» за зареєстрованою на офіційному веб-порталі судової влади України електронною адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 
В судовому засіданні 21.04.2026 представник ТОВ «АВЕНТУС Україна» доводи та вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі. 
Арбітражний керуючий Яковенко Д.Е та представник Боржника в судовому засіданні заперечували щодо доводів та вимог апеляційних скарг. 
Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно статті 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 ГПК України, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду встановила наступне.
Предметом апеляційного перегляду у цій справі є ухвала суду першої інстанції про закриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи, якою також визнано погашеними вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений Кодексом України з процедур банкрутства (далі-КУзПБ) строк.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , як фізична особа, звернувся до Господарського суду Одеської області із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність в порядку Книги четвертої Кодексу України з процедур банкрутства.
Заборгованість боржника в сумі 820 379,81 грн згідно його заяви виникла перед 33-ма кредиторами, зазначеними в конкретизованому списку кредиторів, на підтвердження чого боржник подав витяги з Українського бюро кредитних історій, кредитні договори, заявки на приєднання до договорів.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 25.11.2025 відкрито провадження у справі про неплатоспроможність боржника ОСОБА_1 ; введено процедуру реструктуризації боргів; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; керуючим реструктуризацією майна боржника ОСОБА_1 призначено арбітражного керуючого Яковенка Дмитра Едуардовича.
Кодексом України з процедур банкрутства (далі - Кодекс) запроваджено правовий інститут, який застосовується щодо врегулювання питання неплатоспроможності фізичної особи, у тому числі фізичної особи-підприємця, та який є відмінним (наділеним особливостями) за метою і механізмом реалізації від інституту банкрутства юридичних осіб.
Так, місцевий господарський суд припиняючи процедуру реструктуризації боргів боржника ОСОБА_1 , зазначив, що після офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність до ОСОБА_1 не висунуто грошових вимог, суд першої інстанції у попередньому засіданні закрив провадження у справі на підставі п.8 ч.1 ст.90 КУзПБ, зазначивши що вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений КУзПБ строк або були відхилені господарським судом, вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню.
Разом з тим, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) закріплено принцип доступу до правосуддя. Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини розуміється здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього суду; вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.
Згідно зі ст.55 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист.
При цьому «право на суд» та право на «доступ до суду» не є абсолютними. Права можуть бути обмежені, але лише у такий спосіб та до такої міри, що не порушують зміст цих прав (Philis v Greece (Філіс проти Греції), §59; De Geouffre de la Pradelle v France (Де Жуфр де ла Прадель проти Франції), §28, і Stanev v Bulgaria (Станєв проти Болгарії) [ВП], §229).
Стаття 129 Конституції України до основних засад судочинства відносить забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Тобто, конституційний принцип забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду гарантує право звернення до суду зі скаргою в апеляційному чи в касаційному порядку, яке має бути реалізоване, за винятком встановленої законом заборони на таке оскарження.
Зазначена конституційна норма конкретизована законодавцем у ст.14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», згідно з якою учасники судового процесу та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абз.3 п.п. 3.1 п.3 рішення Конституційного Суду України від 11.12.2007 року № 11-рп/2007).
Отже, конституційний принцип забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду гарантує право звернення до суду зі скаргою в апеляційному чи в касаційному порядку, яке має бути реалізоване, за винятком встановленої законом заборони на таке оскарження.
Конституційні гарантії захисту прав та інтересів в апеляційній інстанції конкретизовано в главі 1 розділу І, главі 1 розділу ІV ГПК України, де врегульовано порядок і підстави для апеляційного оскарження судових рішень у господарському судочинстві.
Частина перша статті 254 ГПК України визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, і поділяються на дві групи: учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення прийнято щодо їх прав, інтересів та (або) обов`язків.
Відповідно до ч.2 ст.255 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції можуть подавати учасники справи відповідно до цього Кодексу та Кодексу України з процедур банкрутства.
Відповідно до усталеної правової позиції Верховного Суду у справі про банкрутство (неплатоспроможність) коло осіб, які мають право оскаржити судові рішення, звужено до учасників такої справи задля попередження необґрунтованого втручання інших осіб, які не є учасниками справи, у хід процедури банкрутства.
Такий правовий висновок не має законодавчого утілення у ГПК України чи в КУзПБ, однак є усталеним під час перегляду справ про банкрутство та викладений у постановах Верховного Суду від 07.07.2020 у справі № Б-39/27-09, від 11.06.2020 у справі № 916/3206/17, від 03.06.2020 у справі № 910/18031/14, від 19.05.2020 у справі № 908/2332/19, від 03.03.2020 у справі № 904/7965/16, від 20.02.2019 у справі № 5005/2329/2011, від 16.01.2020 у справі № 911/5186/14, від 16.07.2020 у справі № 910/4475/19, від 16.07.2020 у справі № 910/4475/19, у від 23.01.2020 у справі № 913/444/18, від 23.02.2023 у справі № 911/2794/21, від 17.05.2021 у справі № 911/2742/20, від 09.01.2023 у справі № 924/232/22, від 28.03.2024 у справі № 903/116/21.
Відповідно до абз. 24 ст.1 КУзПБ учасники у справі про банкрутство (неплатоспроможність) - сторони, арбітражний керуючий, державний орган з питань банкрутства, інші учасники справи про банкрутство, щодо прав або обов`язків яких існує спір, а також у випадках, передбачених цим Кодексом, Фонд державного майна України, Національний банк України, Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) боржника.
Сторони у справі про банкрутство (неплатоспроможність) - конкурсні кредитори (голова комітету кредиторів), забезпечені кредитори, боржник (банкрут) (абз.22 ст.1 КУзПБ).
За змістом абз.11 ст. 1 КУзПБ кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до Закону України «Про ринки капіталу та організовані товарні ринки» діє в інтересах власників облігацій, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника.
Конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника.
Порядок набуття конкурсним кредитором статусу учасника провадження у справі про банкрутство визначається ст. 45 КУзПБ, за змістом якої конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.
Отже, за загальним правилом набуття статусу конкурсного кредитора законодавець пов`язує з наявністю у особи (як фізичної, так і юридичної) грошових вимог до боржника, поданих у встановленому законом порядку (подібний висновок викладено у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.06.2020 року у справі № 916/1965/13).
За висновком Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду, сформульованого у пункті 56.16 постанови від 16.07.2020 року у справі № 910/4475/19, лише після вчинення всіх передбачених Законом про банкрутство (ст.23) чи КУзПБ (ст.45) дій, прийняття судом відповідної ухвали про повне або часткове (ч.6 ст.23 Закону про банкрутство, ч.6 ст.45, ст.47 КУзПБ) визнання його вимог, кредитор набуває статусу учасника провадження у справі про банкрутство та повну процесуальну дієздатність (здатність особисто здійснювати процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді, ст. 44 ГПК України).
Водночас, наявність такої ухвали (судового рішення) не є безумовною підставою, оскільки Господарський процесуальний кодекс України містить окремі підстави, які надають третім особам захистити їх порушене право. Тобто, відсутність відповідного судового рішення (ухвали про визнання або залучення особи учасником у справі про банкрутство (неплатоспроможність)) не може позбавляти особу процесуальних гарантій права на апеляційне оскарження за ст.254 ГПК України або невиправдано ускладнювати реалізацію цього права нижче мінімально допустимих стандартів на апеляційне оскарження, визначених Конституцією, Конвенцією, Законом України «Про судоустрій і статус суддів України», ГПК України, КУзПБ.
За змістом ч.1 ст.254 ГПК України судове рішення, оскаржуване особою, яка не брала участі у справі, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та (або) обов`язків цієї особи (в тому числі створюються перешкоди для реалізації її суб`єктивного права чи законного інтересу або реального виконання обов`язку стосовно однієї із сторін спору).
Однак, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її (1) право, (2) інтерес, (3) обов`язок; такий правовий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги. Доведення такого правового зв`язку є обов`язковим при розгляді справ про банкрутство.
Тому, за наявності відповідних обставин, суд має з`ясувати, чи буде у зв`язку з прийняттям судового рішення таку особу наділено новими правами або покладено на неї нові обов`язки, або змінено її наявні права та/або обов`язки, або позбавлено певних прав та/або обов`язків у майбутньому тощо. Тобто, суд має розглянути та вирішити спір про право у правовідносинах, учасником яких є скаржник, або міститься судження про права, інтереси та (або) обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.
Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.03.2024 року у справі № 903/116/21.
Правовий інститут, який застосовується щодо врегулювання питання неплатоспроможності фізичної особи наділеним особливостями за метою і механізмом реалізації від інституту банкрутства юридичних осіб.
За змістом ст.116 КУзПБ лише боржник наділений правом ініціювати справу про його неплатоспроможність з метою реструктуризації його боргів, прощення (списання) вимог кредиторів та/або звільнення від боргів і відновлення власної платоспроможності.
Аналіз положень Книги четвертої КУзПБ свідчить про наявність презумпції, за якою фізична особа - боржник, ініціюючи щодо себе справу про неплатоспроможність, прагне досягнути компромісу з кредиторами щодо зміни способу та порядку виконання його зобов`язань, а у разі недосягнення згоди щодо плану реструктуризації боргів, такий боржник припускає визнання його банкрутом і задоволення кредиторських вимог за рахунок коштів від продажу його майна.
При цьому, з метою відновлення платоспроможності у судовій процедурі реструктуризації боргів фізичної особи-боржника, нормами КУзПБ визначено обов`язки боржника, зокрема на етапі ініціювання справи про його неплатоспроможність, зазначити, зокрема, вказати конкретизований список кредиторів із зазначенням загальної суми грошових вимог кредиторів (п.3 ч.2 ст.116 КУзПБ).
Матеріали справи свідчать, що Боржник у заяві про неплатоспроможність своїм кредитором вказав, зокрема: Товариство з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС Україна» з кредиторськими вимогами у розмірі 39 754,53 грн.
У п.8 ч.1 ст.90 КУзПБ визначено, що господарський суд закриває провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) у разі якщо до боржника після офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) за його заявою не висунуто вимог.
Згідно з ч.4 ст.90 КУзПБ у випадках, передбачених пунктами 5-8 частини першої цієї статті, господарський суд в ухвалі про закриття провадження у справі зазначає, що вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений цим Кодексом строк або були відхилені господарським судом, вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню.
У постанові від 05.10.2022 року у справі № 921/39/21 Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду сформував правову позицію щодо алгоритму дій суду у попередньому засіданні у разі не звернення кредиторів з грошовими вимогами до боржника.
Так, Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду зауважив, що нормами КУзПБ встановлено саме обов`язок конкурсних кредиторів подати до господарського суду відповідні письмові заяви з вимогами до боржника у визначений законом строк. Разом з тим, хоч аналіз положень ч.4 ст.45 КУзПБ свідчить про право кредитора заявити відповідні вимоги і після закінчення строку, встановленого для їх подання (що не впливатиме на характер та черговість таких вимог та матиме значення лише щодо права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів), однак, на думку судової палати, таке право не може звільнити кредитора від правових наслідків недотримання ним вказаного обов`язку щодо подання письмової заяви з вимогами до боржника у відповідний строк.
Такими правовими наслідками є закриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи та визначена ч.4 ст.90 КУзПБ можливість визнання погашеними вимог конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений цим Кодексом строк або були відхилені господарським судом, а виконавчих документів за відповідними вимогами такими, що не підлягають виконанню.
Здійснивши аналіз положень статей 45 (виявлення кредиторів та осіб, які мають бажання взяти участь у санації боржника), 90 (закриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність)), 120 (наслідки відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника), 122 (виявлення кредиторів та попереднє засідання суду) КУзПБ, Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у справі № 921/39/21 дійшов висновку про відсутність підстав у господарського суду для закриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи у попередньому засіданні, попри неподання конкурсними кредиторами заяв з грошовими вимогами до боржника станом на дату проведення такого засідання, у тому числі й у межах визначеного ч.1 ст.45 цього Кодексу строку.
Судова палата зазначила, що у випадку, якщо після відкриття провадження у справі про неплатоспроможність конкурсними кредиторами не подано до попереднього засідання заяв з грошовими вимогами до боржника, господарський суд за результатами такого засідання повинен постановити ухвалу, якою:
1) керуючись принципом судового контролю у справах про банкрутство та з урахуванням ролі арбітражного керуючого у цій категорії справ (наділеного нормами КУзПБ відповідними повноваженнями щодо взаємодії з кредиторами боржника), зобов`язати керуючого реструктуризацією боргів боржника письмово повідомити кредиторів (зазначених боржником у заяві про відкриття провадження у справі та заборгованість перед якими стала підставою для відкриття судом такого провадження) щодо правових наслідків неподання ними у порушення вимог ч.1 ст.45 КУзПБ заяв з грошовими вимогами до боржника;
2) призначити відповідно до п.2 ч.4 ст.122 КУзПБ судове засідання для вирішення питання про перехід до наступної судової процедури (процедури погашення боргів) чи про закриття провадження у справі.
Разом з тим, матеріали справи свідчать, що оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 , сформовано судом - 25.11.2025.
Водночас, колегія суддів враховує відповідь ДП «Інформаційні судові системи» на адвокатський запит скаржника, у якій надано пояснення щодо дати оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 , а саме:
«У період з 24.12.2025 о 19:57 до 26.12.2025 о 10:08 на вебпорталі «Судова влада України» відображалась дата публікації оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність у справі №916/4277/25 (далі - Оголошення) - « 24.12.2025 19:57».
У період з 26.12.2025 о 10:08 до 02.03.2026 о 17:43 на вебпорталі «Судова влада України» відображалась дата публікації Оголошення - « 26.12.2025 10:08».
Після проведення технічних робіт 02.03.2026, було приведено дані до відповідності на сайті та відновлено початкові дату та час першої публікації Оголошення - « 24.12.2025 19:57». Таким чином, після 02.03.2026 о 17:43 на вебпорталі «Судова влада України» відображається дата публікації Оголошення « 24.12.2025 19:57».
Журналів реплікацій чи журналів обміну даними, за якими можна ідентифікувати конкретний запис при обміні даними, між центральною базою даних та офіційним вебпорталом «Судова влада України» не передбачено системою обміну даними.»
Частиною 4 ст. 116 ГПК України встановлено, якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день (аналогічна за своїм змістом норма міститься у ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України).
Враховуючи, що у період з 26.12.2025 до 02.03.2026 на вебпорталі «Судова влада України» відображалась дата публікації Оголошення - « 26.12.2025 10:08», З урахуванням правил обчислення процесуальних строків, встановлених статте 116 Господарського процесуального кодексу України, перебіг тридцяти денного строку розпочався 27 грудня 2025 року та закінчувався 25 січня 2026 року. Оскільки останній день строку припав на вихідний день (неділя), закінчення строку було перенесено на найближчий робочий день - 26 січня 2026 року.
Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» подано заяву з грошовими вимогами до боржника 26 січня 2026 року о 18 годині 19 хвилин через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС, що підтверджується даними картки руху документа.
Частина шоста статті 116 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що останній день строку триває до 24 години, але коли в цей строк слід було вчинити процесуальну дію тільки в суді, де робочий час закінчується раніше, строк закінчується в момент закінчення цього часу..
В даному випадку, процесуальний строк не пов`язується з моментом завершення судового засідання, робочим часом суду чи будь-якими внутрішніми організаційними обставинами діяльності суду. Закон визначає, що строк триває до 24:00 останнього дня.
З урахуванням наведеного строк на подання заяв з грошовими вимогами у справі №916/4277/25 закінчувався 26 січня 2026 року о 24:00. 
Отже, подання заяви ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» через ЄСІТС о 18 годині 19 хвилин 26 січня 2026 р. відбулося у межах строку встановленого статтею 45 .
В свою чергу суд першої інстанції, всупереч наведеним вище правовим висновкам, не призначив судового засідання для вирішення питання про перехід до наступної судової процедури (процедури погашення боргів) чи про закриття провадження у справі, на іншу дату, а передчасно закрив провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 . Цим самим суд порушив право Товариства з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС Україна» на заявлення грошових вимог до боржника, враховуючи також, що в ухвалі про закриття провадження у справі суд зазначив, що вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений цим Кодексом строк, вважаються погашеними, та, крім того, прийнято рішення про права скаржника, адже оскаржуваною ухвалою визнано погашеними вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений Кодексом України з процедур банкрутства строк.
Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про передчасність закриття судом першої інстанції провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 .
Колегія суддів не приймає доводи арбітражного керуючого щодо повідомлення 28.12.2025 Товариства з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС Україна» про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, оскільки строк на звернення з кредиторськими вимогами обчислюється з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.
Висновки суду апеляційної інстанції. 
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ГПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;
3) невідповідність висновків суду обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
У даному випадку судом першої інстанції неправильного застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржувана ухвала скасуванню, а справа направленню до Господарського суду Одеської області для продовження розгляду на стадію процедури реструктуризації боргів.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС Україна» - задовольнити.
Ухвалу Господарського суду Одеської області від 26.01.2026 у справі №916/4277/25 - скасувати.
Справу № 916/4277/25 направити до Господарського суду Одеської області для продовження розгляду на стадію процедури реструктуризації боргів.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у строки, передбачені статтею 288 ГПК України.
Повний текст постанови складено 22.04.2026.

Головуючий суддя Філінюк І.Г.

Суддя Аленін О.Ю.

Суддя Принцевська Н.М.