КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД 	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 квітня 2026 року м. Кропивницький Справа № 340/4319/25

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Кравчук О.В. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу 
за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 )
до Військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ – НОМЕР_3 ; адреса : АДРЕСА_2 )
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Позивачка звернулася до Кіровоградського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:
- визнати протиправними дії військової частини ВЧ НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) щодо неповного нарахування та виплати грошового забезпечення (в тому числі додаткової грошової винагороди) зниклого безвісті військовослужбовця ОСОБА_2 на користь його матері ОСОБА_1 ;
- зобов`язати військову частину ВЧ НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) здійснити перерахунок та виплатити 100% сум грошового забезпечення (в тому числі додаткової грошової винагороди) зниклого безвісті молодшого сержанта головного сержанта-командира першого протитанкового відділення протитанкового взводу роти вогневої підтримки ОСОБА_2 на користь його матері ОСОБА_1 починаючи з 17.05.2024 року по 01.02.2025 та 50% сум грошового забезпечення (в тому числі додаткової грошової винагороди) починаючи з 01.02.2025 по дату виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини, з урахуванням раніше виплачених сум.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивачка зазначила, що її син – військовослужбовець ОСОБА_3 , вважається безвісно відсутнім, у зв`язку з чим вона звернулась із заявою до відповідача для виплати їй грошового забезпечення військовослужбовця - ОСОБА_2 . За результатом розгляду заяви їй було призначено та виплачується 50% (надалі 25%) від грошового забезпечення ОСОБА_2 . Вважаючи, що виплата здійснюється у зменшеному розмірі, звернулась до суду. 
Ухвалою від 07 липня 2025 року відкрите провадження у справі; справу вирішено розглядати у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно і неупереджено оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

У С Т А Н О В И В:

Молодший сержант, головний сержант-командир першого протитанкового відділення протитанкового взводу роти вогневої підтримки ОСОБА_2 , призваний по мобілізації 24.10.2022 ІНФОРМАЦІЯ_1 , виконуючи військовий обов`язок, зник безвісти 17.05.2024 в районі населеного пункту Нетайлове, Очеретинської селищної громади Покровського району Донецької області, що підтверджується сповіщення №1485 від 22.05.2024 ЗСУ ІНФОРМАЦІЯ_2 ).
За даним фактом 24.05.2024 внесені відомості до ЄРДР за № 12024120000000602.
Рула (раніше також ОСОБА_4 1965 р.н., є матір`ю зниклого безвісти ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 
29.05.2024 на підставі п.4 постанови Кабінету Міністрів України №884 від 30.11.2016, позивачка звернулась до відповідача із заявою про виплату їй щомісячного грошового забезпечення зниклого безвісти сина.
Зокрема до вказаної заяви було додано:
- витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно ст.ст. 126,133,135 Сімейного кодексу України
- витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища та відомості про розірвання шлюбу {актовий запис №105 від 20.10.1986 відділу державної реєстрації актів цивільного стану Олександрівського районного управління юстиції у Кіровоградської області щодо укладення (розірвання) шлюбу між: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 );
- витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища та відомості про розірвання шлюбу (актовий запис №8 від 18.10.1993 виконавчий комітет Підлісненської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області щодо укладення (розірвання) шлюбу між ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 );
- копія паспорту та РНОКПП військовослужбовця, довідка про те, що військовослужбовець не перебував у шлюбі та не має на утриманні неповнолітніх дітей;
- копія паспорту та РНОКПП заявниці, довідка про спільне проживання ОСОБА_2 з матір`ю, за адресою: АДРЕСА_1 .
За результатом розгляду поданих документів командуванням ВЧ НОМЕР_2 прийнято наказ від 30.12.2024 про призначення ОСОБА_1 50% грошового забезпечення.
Представник позивача скерувала адвокатський запит до ВЧ НОМЕР_2 , з метою отримання інформації, щодо проведених розрахунків з нарахування та виплати грошового забезпечення ОСОБА_1 у період з 15.05.2024 по дату розгляду запиту. 
Згідно відповіді відповідача від 27.05.2025 грошове забезпечення, що виплачується ОСОБА_1 у період 01.05.2024 по 31.01.2025 складає 61204,68 грн (з розрахунку 50% суми грошового забезпечення військовослужбовця), а з 01.02.2025 - 30143 грн (з розрахунку 25% суми грошового забезпечення військовослужбовця), оскільки наказом командира В/Ч визначено коло осіб, які мають право на виплату грошового забезпечення військовослужбовця ОСОБА_2 , який зник безвісти 17.05.2024, а саме: мати військовослужбовця - ОСОБА_1 ; батько військовослужбовця - ОСОБА_9 . Від ОСОБА_9 заява на отримання належної йому частки грошового забезпечення не надходила, у зв`язку з чим дана сума депонується на спеціальному рахунку.
Вважаючи, що рішення командира ВЧ НОМЕР_2 , щодо визначення кола осіб, які мають право на отримання грошового забезпеченням безвісти зниклого військовослужбовця ОСОБА_2 є таким, що суперечить вимогам чинного законодавства України , позивачка звернулася до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.91 р. № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII; в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до статті 2 Закону № 2011-XII, ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.
Частиною 1 статті 9 Закону № 2011-XII передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
У відповідності до частин 2-4 статті 9 Закону № 2011-XII, до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до частини 6 статті 9 Закону № 2011-XII за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. Дія цього пункту не поширюється на військовослужбовців, які добровільно здалися в полон, самовільно залишили військові частини (місця служби) або дезертирували зі Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів.
Грошове забезпечення виплачується таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. Виплата грошового забезпечення цим членам сімей здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, інтернування військовослужбовців або їх звільнення, або визнання їх у встановленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини.
У разі індексації грошового забезпечення, в тому числі додаткового та інших видів грошового забезпечення, військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів грошове забезпечення членам сімей військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, виплачується з урахуванням такої індексації - з дня прийняття рішення про проведення такої індексації. Порядок та умови перерахунку розміру грошового забезпечення, в тому числі додаткового та інших видів грошового забезпечення, військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів встановлюються Кабінетом Міністрів України.
07.06.18 наказом Міністерства оборони України № 260 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок № 260), який визначає механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам.
Розділом ХХХ вказаного Порядку регулюється питання щодо виплати грошового забезпечення в разі захоплення в полон чи заручниками, смерті (загибелі) військовослужбовців або якщо вони визнані безвісно відсутніми чи оголошені померлими.
Відповідно до пункту 1 Розділу ХХХ Поряду № 260, у разі смерті (загибелі) військовослужбовця належне, але не отримане ним до дня смерті (загибелі) грошове забезпечення (у тому числі за весь місяць, у якому військовослужбовець помер (загинув)) виплачується військовою частиною, в якій перебував на грошовому забезпеченні військовослужбовець, дружині (чоловіку), а в разі якщо її (його) немає, - повнолітнім дітям, які проживали разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі та не мають дітей. У разі відсутності зазначених осіб належні суми грошового забезпечення виплачуються іншим спадкоємцям відповідно до чинного законодавства України.
Грошове забезпечення, в тому числі одноразові додаткові види грошового забезпечення, право на які у військовослужбовця виникло включно до дня його загибелі (смерті) або до дня визнання його судом безвісно відсутнім, оголошення померлим, виплачується зазначеним в пункті 1 цього розділу членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - спадкоємцям за їх зверненням на підставі наказу командира військової частини про виплату. Грошове забезпечення зазначеним особам виплачується, якщо звернення за одержанням надійшло до закінчення трьох років із дня смерті (загибелі) військовослужбовця або з дня набрання законної сили рішенням суду про визнання військовослужбовця безвісно відсутнім, оголошення померлим (пункт 2 Розділу ХХХ Порядку № 260).
За приписами пункту 3 Розділу ХХХ Порядку № 260 грошове забезпечення військовослужбовцям, захопленим у полон або заручниками (крім військовослужбовців, які здалися в полон добровільно), а також інтернованим в нейтральних державах або безвісно відсутнім, виплачується відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 р. № 884, військовою частиною, в якій перебував на грошовому забезпеченні військовослужбовець.
Механізм виплати грошового забезпечення, в тому числі додаткових та інших видів грошового забезпечення, сім`ям військовослужбовців Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, Держспецтрансслужби та Держспецзв`язку, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх визначає Порядок виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.16 р. № 884 (далі - Порядок № 884).
Пунктом 3 Порядку № 884 передбачено, що за військовослужбовцями зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення (далі - грошове забезпечення) з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення.
Згідно із пунктом 4 Порядку № 884, виплата грошового забезпечення здійснюється з дня захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, а також інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, членам сімей військовослужбовців за їх заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації).
До заяви додаються: копії сторінок паспорта повнолітніх членів сім`ї з даними про прізвище, ім`я та по батькові і реєстрацію місця проживання (перебування); довідка про реєстрацію місця проживання (перебування) членів сім`ї (у разі відсутності такої інформації в паспорті); копія свідоцтва про шлюб (у разі наявності); копії свідоцтв про народження дітей (у разі наявності); копія документа, що засвідчує реєстрацію в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (для осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це контролюючому органу і мають відмітку в паспорті, - копія сторінки паспорта з такою відміткою).
Відповідно до пунктів 5, 6 Порядку № 884, командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) розглядає протягом 15 днів подані документи та приймає рішення щодо виплати або відмови у виплаті грошового забезпечення, про що повідомляється заявнику в письмовій формі.
Виплата грошового забезпечення здійснюється щомісяця на підставі наказів командирів (начальників, керівників) військових частин (установ, організацій) членам сімей:
військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, інтернованих у нейтральних державах, - до дня їх звільнення включно;
військовослужбовців, безвісно відсутніх, - до дня набрання законної сили рішенням суду про визнання їх безвісно відсутніми або оголошення померлими.
Виплата грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, їх інтернування або звільнення, або визнання їх в установленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця із списків особового складу військової частини (установи, організації).
Виплата грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців здійснюється у разі, коли заява про його виплату надійшла до військової частини (установи, організації): до дня звільнення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, інтернованих у нейтральних державах; протягом трьох років з дня набрання законної сили рішенням суду про визнання військовослужбовців безвісно відсутніми або оголошення померлими, але не пізніше ніж до дня набрання законної сили рішенням суду про скасування рішення про визнання їх безвісно відсутніми або оголошення померлими.
Відповідно до пункту 7 Порядку № 884, виплата грошового забезпечення здійснюється таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей.
У разі письмової відмови однієї з осіб від виплати грошового забезпечення її частка рівномірно розподіляється між іншими особами, які мають право на його одержання.
З огляду на вищезазначені норми, у випадку якщо військовослужбовець, який вважається безвісно відсутнім не перебуває у шлюбі та не має неповнолітніх дітей які перебувають на його утриманні та/або повнолітніх дітей які проживають разом із ним, право на отримання грошового забезпечення переходить до батьків військовослужбовця.
При цьому у випадку наявності декількох осіб, що мають право на виплату їм грошового забезпечення, сума виплати розподіляється рівними частками на кожного (кожну) із них. І лише у разі письмової відмови однієї з осіб від виплати грошового забезпечення її частка рівномірно розподіляється між іншими особами, які мають право на його одержання.
Сторонами не заперечується той факт, що військовослужбовець ОСОБА_2 , який зник безвісти 17.05.2024 року, не перебуває у шлюбі, не має неповнолітніх дітей, які перебувають на його утриманні та/або повнолітніх дітей, які проживають разом із ним.
Відповідач за наведених обставин правомірно покликається на те, що в силу вимог Закону № 2011 та Порядку № 884 право на отримання грошового забезпечення ОСОБА_2 у зв`язку із визнанням безвісно відсутнім, мають право його батьки в рівних частинах.
Відповідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження батьками ОСОБА_2 зазначені ОСОБА_9 (батько) та ОСОБА_10 (мати).
Воднораз, відповідачем при визначенні кола осіб, які мають право на отримання грошового забезпечення зниклого безвісти ОСОБА_2 , не враховано, що запис про державну реєстрацію народження ОСОБА_2 внесено на підставі статті 135 Сімейного кодексу України.
Так, відповідно до частини першої статті 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.
Згідно зі статтею 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України.
Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.
При народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою (абзац перший частини першої статті 135 СК України).
Згідно з частиною першою статті 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини.
Відповідно до частини першої статті 138 СК України жінці, яка народила дитину у шлюбі, надано право оспорити батьківство свого чоловіка, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька дитини з актового запису про народження дитини.
Вимога матері про виключення запису про її чоловіка як батька дитини з актового запису про народження дитини, відповідно до частини другої статті 138 СК України, може бути задоволена лише у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство.
Отже, запис про батька дитини, внесений зі слів матері відповідно до частини першої статті 135 СК України, має характер fictio iuris paternitatis (юридичної фікції), оскільки створює лише юридичну видимість існування батька без фактичного підтвердження батьківства.
У спірних правовідносинах мала місце саме fictio iuris paternitatis.
Так, матеріалами справи підтверджено, що запис про батька ОСОБА_2 у Книзі реєстрації народжень здійснено за тодішнім прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька - записані за її вказівкою згідно абзацу першого частини першої статті 135 СК України. Таким чином, покликання відповідача при розподілі грошового забезпечення безвісти відсутнього ОСОБА_2 на те, що половина такого забезпечення має виплачуватись батькові – ОСОБА_6 є безпідставними, оскільки фактично ПІБ такої особи скомпоновані з прізвища позивачки та імені й імені по-батькові, що вказані її слів. 
Отже, розподіляючи грошове забезпечення ОСОБА_2 між матір?ю військовослужбовця - ОСОБА_1 та батьком військовослужбовця - ОСОБА_6 відповідач діяв необгрунтовано, тобто без урахування всіх обставин, що мають значення для справи.
Визначаючись щодо способу відновлення порушеного права позивачки, суд враховує, що відповідач, здійснюючи розподіл грошового забезпечення, перевірив наявність інших осіб, яким належало б виплачувати таке забезпечення ОСОБА_2 та не висловив інших застережень щодо підстав для виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення зниклого безвісти сина у повному обсязі (одноособово), крім тих, що були перевірені судом у цьому рішенні. Докази того, що будь-яка особа у встановленому законом порядку заявила про себе, як батько ОСОБА_2 , відсутні.
За таких умов належним способом відновлення порушеного права позивачки є зобов?язання відповідача здійснити перерахунок та виплатити 100% сум грошового забезпечення (в тому числі додаткової грошової винагороди) зниклого безвісті молодшого сержанта головного сержанта-командира першого протитанкового відділення протитанкового взводу роти вогневої підтримки ОСОБА_2 на користь його матері ОСОБА_1 починаючи з 17.05.2024 року по 01.02.2025 та 50% сум грошового забезпечення (в тому числі додаткової грошової винагороди) починаючи з 01.02.2025 року, з урахуванням раніше виплачених сум.
Судові витрати, які підлягали б розподілу на підставі статті 139 КАС України, у справі відсутні. 
Враховуючи викладене, керуючись статтями 139, 143, 242-246, 255, 260-263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ – НОМЕР_3 ; адреса : АДРЕСА_2 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити.
Визнати протиправними дії Військової частини ВЧ НОМЕР_2 щодо неповного нарахування та виплати грошового забезпечення (в тому числі додаткової грошової винагороди) зниклого безвісті військовослужбовця ОСОБА_2 на користь його матері ОСОБА_1 .
Зобов`язати Військову частину ВЧ НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) здійснити перерахунок та виплатити 100% сум грошового забезпечення (в тому числі додаткової грошової винагороди) зниклого безвісті молодшого сержанта головного сержанта-командира першого протитанкового відділення протитанкового взводу роти вогневої підтримки ОСОБА_2 на користь його матері ОСОБА_1 , починаючи з 17.05.2024 року по 01.02.2025 та 50% сум грошового забезпечення (в тому числі додаткової грошової винагороди) - починаючи з 01.02.2025 року, з урахуванням раніше виплачених сум.
Рішення скерувати сторонам по справі.
Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтями 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення суду може бути оскаржене у 30-денний строк з дня його складення до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Кіровоградського 
окружного адміністративного суду О.В. КРАВЧУК