УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд

Справа 274/2882/24 
Категорія 84 
ПОСТАНОВА
Іменем України
(додаткова)

30 березня 2026 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого  Павицької Т.М.,
суддів   Коломієць О.С., Шевчук А.М.,

розглянувши у спрощеному письмовому провадженні без виклику сторін у м. Житомирі заяву представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі №274/2882/24 за поданням приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Євгенії Олегівни, стягувач - ОСОБА_3 , боржник - ОСОБА_1 про вирішення питання про звернення стягнення на незареєстроване нерухоме майно боржника, 
в с т а н о в и в :

У травні 2025 року приватний виконавець виконавчого округу Житомирської області Волкова Є.О. звернулася до суду із поданням, у якому просила звернути стягнення на нерухоме майно боржника - ОСОБА_1 , право власності на яке не зареєстроване в установленому законом порядку, а саме: 1 /2 частину квартири АДРЕСА_1 . 
Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 02 червня 2025 року подання приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Є.О. задоволено. Звернуто стягнення на нерухоме майно боржника - ОСОБА_1 , право власності на яке не зареєстроване в установленому законом порядку, а саме: 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .
Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2  подала апеляційну скаргу у якій просить її скасувати та відмовити у задоволенні подання приватного виконавця. Стягнути судові витрати в розмірі 13 884,48 грн. 
Постановою Житомирського апеляційного суду від 02 березня 2026 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 задоволено. Ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 02 червня 2025 року скасовано та ухвалено нове судове рішення. Відмовлено в задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Євгенії Олегівни про звернення стягнення на незареєстроване нерухоме майно боржника ОСОБА_1 . Стягнуто з приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Євгенії Олегівни на користь ОСОБА_1 484,48 грн судових витрат.
04 березня 2026 року представник ОСОБА_1 – Остащенко О.М. надіслала до суду клопотання про ухвалення додаткового рішення по справі, яким стягнути із приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Є.О. на користь ОСОБА_1 витрати за надану правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 12600,00 грн на підставі долучених доказів.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до статті 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно із частини 1 статті 382 ЦПК України, суд апеляційної інстанції у постанові, зокрема вирішує питання щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Встановлено, що представник ОСОБА_1 – Остащенко О.М. в апеляційній скарзі просила за результатами розгляду справи стягнути понесені судові витрати в суді апеляційної інстанції, докази таких витрат будуть надані пізніше. 
04 березня 2026 року представником ОСОБА_2 була подана заява про ухвалення додаткового рішення у справі разом із долученими доказами на підтвердження витрат пов`язаних з розглядом справи в суді апеляційної інстанції.
Заява представника ОСОБА_2 подана у строки, встановлені ст. 141 ЦПК України.
Згідно з положеннями статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.
Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Чинне цивільне - процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі, гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Вбачається, що інтереси ОСОБА_1 у суді апеляційної інстанції представляв адвокат Остащенко О.М.
Надання адвокатом Остащенко О.М. професійної правничої допомоги при розгляді справи в суді апеляційної інстанції підтверджується, зокрема:
- ордером на надання правничої допомоги від 16.12.2025;
- договором №166 про надання правничої допомоги від 16.12.2025;
-додатковою угодою до договору про надання правової допомоги; 
- актом приймання-передачі виконаних послуг від 19.02.2026;
- квитанцією до прибуткового касового ордера №470 від 25.12.2025.
У відповідності до акту приймання - передачі наданої правової допомоги до договору про надання правової допомоги від 19.02.2026, загальна вартість послуг складає 12600,00 грн., з яких:
- аналіз доказів та матеріалів справи – 5100,00 грн;
- написання апеляційної скарги – 7500,00 грн.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом робами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У частині третій статті 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Тобто, ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02.11.2021 року у справі №346/5196/19 зроблено висновок, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).
При визначенні суми відшкодування, суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
З урахуванням викладеного, враховуючи принципи розумності, справедливості і співмірності, складність справи та обсяг виконаних адвокатом робіт, колегія суддів дійшла висновку, що заява представника ОСОБА_1 – адвоката Остащенко О.М. підлягає задоволенню та із приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Є.О. на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню понесені і документально підтвердженні витрати на правничу допомогу в розмірі 12600,00 грн.

Керуючись статтями 141, 270, 367, 368, 381-384 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Заяву представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2  про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу задовольнити.  
Стягнути із приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Євгенії Олегівни на користь ОСОБА_1 12600,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, понесених в суді апеляційної інстанції. 
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий Т.М. Павицька

Судді О.С. Коломієць

А.М. Шевчук