Справа №717/2826/25
Номер провадження 2/717/59/26

ЗАОЧНИЙ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2026 року   
Кельменецький районний суд Чернівецької області в складі:
головуючої – судді: Кудиби З. І.
за участі секретаря: Житарюк А. С.,
розглянувши позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст капітал» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Загородня, буд. 15, офіс 118/2; ЄДРПОУ 44559822) до ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИЛА:
Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст капітал» (далі – ТОВ «ФК «Фінтраст капітал») Столітній М.М. звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 , у якому просить стягнути з відповідачки ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 1631363 від 28 травня 2024 року у розмірі 69 000,00 грн, судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2 422,40 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що 28 травня 2024 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 1631363, відповідно до якого позичальнику було надано кредит у розмірі 10 000,00 грн строком на 360 днів із періодичністю сплати процентів кожні 30 днів.
За умовами договору, за користування кредитними коштами нараховувалися проценти у розмірі 1,5 % на день протягом усього строку дії договору. Відповідачка зобов`язалася повернути суму кредиту та сплатити нараховані проценти у порядку й строки, передбачені договором.
27 червня 2025 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» було укладено договір факторингу № 27062025, відповідно до якого ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі й за кредитним договором № 1631363, укладеним із ОСОБА_1 .
Відповідачка свої зобов`язання за кредитним договором не виконала, отримані кредитні кошти у визначений договором строк не повернула, проценти за користування кредитом не сплатила, унаслідок чого утворилася заборгованість. Це і стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом про стягнення заборгованості.
Ухвалою судді від 10 грудня 2025 року відкрито провадження у справі, призначено її розгляд у порядку загального позовного провадження та витребувано з АТ «ПриватБанк» документи, що підтверджують перерахування відповідачці кредитних коштів. Відповідачці надано строк для подання відзиву на позовну заяву.
У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. У позовній заяві зазначено прохання розглянути справу за відсутності представника позивача; проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про день, час і місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавала, відзив на позовну заяву не надійшов.
На підставі статей 280, 281 Цивільного процесуального кодексу України суд ухвалив провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення.
Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази у їх сукупності, взаємозв`язку та кожен окремо — з урахуванням їх достатності, належності та допустимості, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого.
Згідно з матеріалами справи, 28 травня 2024 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 1631363, за умовами якого позичальнику надано кредит у розмірі 10 000,00 грн строком на 360 днів із періодичністю сплати процентів кожні 30 днів.
Кредит надано у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на платіжну картку № НОМЕР_2 , реквізити якої були зазначені відповідачкою під час укладення договору. За користування кредитом передбачено нарахування процентів у розмірі 1,5 % на день протягом строку дії договору. Відповідачка зобов`язалася повернути кредит та сплачувати нараховані проценти у встановленому договором порядку.
У подальшому, 27 червня 2025 року, між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» (первісний кредитор) та ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» (новий кредитор) було укладено договір факторингу № 27062025, відповідно до якого до ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» перейшло право вимоги за низкою кредитних договорів, зокрема й за кредитним договором № 1631363, укладеним з ОСОБА_1 .
Відповідно до статей 512 та 514 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою шляхом відступлення права вимоги. Права первісного кредитора переходять до нового кредитора в тому обсязі та на тих умовах, які існували на момент переходу, якщо інше не передбачено договором або законом.
Таким чином, суд дійшов висновку, що в результаті укладення договору факторингу відбулася заміна кредитора у зобов`язанні: первісний кредитор — ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» — передав право вимоги новому кредитору — ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал».
На підставі статей 526, 527, 530, 549, 1048–1050, 1054 Цивільного кодексу України та положень кредитного договору № 1631363 від 28 травня 2024 року, суд установив, що відповідачка ОСОБА_1 не виконала свої договірні зобов`язання, що підтверджується наданими суду доказами.
На момент звернення до суду загальна сума заборгованості становила 69 000,00 грн, у тому числі: основний борг – 10 000,00 грн; нараховані проценти за користування кредитом – 54 000,00 грн; штрафні санкції – 5 000,00 грн.
На даний час ОСОБА_1 продовжує ухилятися від виконання взятих на себе зобов`язань, заборгованість не погашає, чим порушує законні права та охоронювані законом інтереси ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал».
Суд також врахував, що кредитний договір № 1631363 та договір факторингу № 27062025 укладалися в електронній формі, що підтверджується наданими сторонами доказами та відповідає вимогам законодавства України щодо укладення електронних договорів.
Згідно з реквізитами кредитного договору № 1631363 від 28 травня 2024 року, відповідачка підписала договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором № С126, що свідчить про належне волевиявлення сторони при укладенні правочину.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір — це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків, оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається та виконується відповідно до Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та інших актів законодавства. Договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями та підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», за своїми правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього електронним підписом, визначеним зазначеною статтею, є оригіналом документа.
Відповідно до статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», моментом підписання електронного правочину є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис»; електронного підпису одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису за письмовою згодою сторін, яка містить зразки таких підписів.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що укладення та підписання кредитного договору № 1631363 і договору факторингу № 27062025 в електронній формі є юридично правомірним та створює для сторін усі необхідні правові наслідки, еквівалентні укладенню договорів у письмовій (паперовій) формі.
Відповідно до частини дванадцятої ст. 11 Закону України «Про електронні довірчі послуги», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями та підписаний у встановленому законом порядку, прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Згідно з частиною другою ст. 639 Цивільного кодексу України, договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до ст. 629 та 638 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами і вважається укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов у належній формі. Істотними умовами договору є предмет договору, умови, визначені законом, а також інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.
Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст. 1048, 1049 та 1054 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти за користування ним у розмірі, встановленому договором. Проценти є платою за користування грошовими коштами кредитора та виступають істотною умовою кредитного договору. Вони нараховуються за погодженою між сторонами процентною ставкою у визначеному сторонами порядку та протягом усього періоду користування кредитом.
Матеріалами справи підтверджено, що за кредитним договором № 1631363 сторони передбачили процентну ставку у розмірі 1,5 % на день від суми фактичного залишку заборгованості. Такий порядок розрахунку узгоджено позичальником під час укладення договору шляхом електронного підтвердження умов кредитування. Відповідачка не скористалася правом оскаржити умови договору чи заявити про їх недійсність, що свідчить про її згоду з установленими правилами нарахування відсотків.
Позивач надав розрахунок заборгованості, який містить детальний облік сум нарахованих процентів за користування кредитом протягом строку дії договору та за період прострочення виконання зобов`язань. Суд, перевіривши цей розрахунок, дійшов висновку, що нарахування процентів здійснено відповідно до умов договору, не суперечить чинному законодавству та є обґрунтованим як за період користування кредитом, так і за час невиконання відповідачем грошових зобов`язань.
Суд також враховує, що відповідно до пункту 1.4 кредитного договору № 1631353 від 28 травня 2024 року строк користування кредитом становив 360 календарних днів — з 28.05.2024 року по 23.05.2025 року. Таким чином, на момент укладення договору факторингу № 27062025 від 27 червня 2025 року, первісний кредитор — ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» — правомірно нарахував проценти за користування кредитними коштами у межах дії договору в сумі 54 000,00 грн.
Щодо вимоги позивача зазначену у розрахунку заборгованості про стягнення з відповідача ОСОБА_1 штрафу (пеня) у розмірі 5 000,00 грн суд зазначає наступне.
Починаючи з 24 лютого 2022 року на всій території України введено воєнний стан відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану».
Законом України № 2120-IX від 15 березня 2022 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» Цивільний кодекс України доповнено пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення», яким передбачено, що у період дії воєнного або надзвичайного стану, а також протягом тридцяти днів після його припинення або скасування у разі прострочення виконання позичальником грошового зобов`язання за кредитним договором позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦК України, та від обов`язку сплати неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Аналогічні положення містить пункт 6? розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування».
Нарахування штрафу (пені) у сумі 5 000,00 грн здійснено позивачем у період дії воєнного стану. Відповідно до вимог чинного законодавства у цей період застосування штрафних санкцій за прострочення виконання грошових зобов`язань обмежене, у зв`язку з чим вимога про стягнення зазначеної суми є безпідставною та задоволенню не підлягає.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.
З відповідачки підлягає стягненню 10 000,00 грн — заборгованість за основною сумою кредиту та 54 000,00 грн — заборгованість за нарахованими процентами, що загалом становить 64 000,00 грн.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд встановив, що позивач сплатив судовий збір у розмірі 2 422,40 грн та поніс витрати на професійну правничу допомогу у сумі 10 000,00 грн.
Оскільки позовні вимоги задоволено частково — на 92,75 % (64 000 грн із 69 000 грн), відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню пропорційно розміру задоволених вимог, а саме: 2 246,77 грн судового збору та 9 275,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Таким чином, з відповідачки ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» підлягає стягненню 64 000,00 грн заборгованості за кредитним договором № 1631363, 2 246,77 грн судового збору та 9 275,00 грн витрат на правничу допомогу.
Керуючись положеннями статей 526, 527, 530, 549, 1048–1050, 1054 ЦК України, , а також положеннями статей 4, 13, 141, 258–265, 274–276, 280–282, 354 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» – задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» заборгованість за кредитним договором № 1631363 від 28 травня 2024 року у розмірі 64 000,00 (шістдесят чотири тисячі) гривень.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» судові витрати, а саме: судовий збір у сумі 2 246 (дві тисячі двісті сорок шість) гривень 77  копійок; витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9 275,00 (дев`ять тисяч двісті сімдесят п`ять) гривень.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення можна подати протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений у разі пропуску з поважних причин.
Повний текст судового рішення складено 18 лютого 2026 року.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал»», місцезнаходження: м. Київ, вул. Загородня, буд. 15, офіс 118/2, ЄДРПОУ 44559822.
Відповідач:  ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя         Кудиба З. І.