Справа № 522/27731/25-Е
Провадження № 2/521/2752/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2026 року Хаджибейський районний суд міста Одеси в складі:
 
головуючого судді – Мазун І.А.,
 
за участю секретаря судового засідання – Гриневич І.Г., 
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

До суду звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 23 697,68 грн.. Також позивач просить стягнути з відповідача сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн., в порядку ч. 10, ч. 11 ст. 265 ЦПК України органу ( особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду , нараховувати інфляційні втрати і 3 % річних відповідно до ст. 625 ЦК України, починаючи з дати набрання рішення суду законної сили до моменту виконання рішення в частині задоволення суми заборгованості і стягнути отриману суму інфляційних втрат і 3 % річних з відповідача на користь позивача.
В обґрунтування позовних вимог вказували, що 26 листопада 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4170710.
На підставі погоджених умов, викладених в п. 2.1. договору, ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед ОСОБА_1 виконало та надало йому кредит в сумі 3000 грн., строком на 360 днів: з 26.11.2023 року по 20.11.2024 року шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № НОМЕР_1 , емітовану Банком АТ КБ «ПриватБанк», яку відповідачем вказано особисто під час укладання договору. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 20 днів. Кредитний договір укладено в електронній формі за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «44181», за допомогою ITC товариства, доступ до якої забезпечується через Вебсайт або Мобільний застосунок «Credit7».
Враховуючи невиконання Відповідачем своїх боргових зобов`язань перед Первісним кредитором, 26.07.2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» на підставі Договору факторингу № 26/07/2024 за плату відступило, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» набуло право грошової вимоги до відповідача. Вищевказане стало підставою для звернення до суду.
Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість в розмірі 23 697,68 грн., яку позивач просить суд стягнути та судові витрати.
Ухвалою суду від 12.01.2026 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Вирішено питання щодо витребування доказів
Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не викликались.
Відповідно до ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.
Відзив на позов відповідачем у визначений термін не надано.
Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Станом на дату розгляду справи на адресу суду клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи про розгляд справи за участю сторін учасниками справи не подавалися.
Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше і, з урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 26 листопада 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4170710.
Відповідно вказаного Договору, Товариство з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а ОСОБА_1 зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором.
За взаємною згодою, сторони погодили наступні умови договору: відповідно до п. 1.2. тип кредиту кредит, сума кредиту складає 3000,00 гривень. Згідно із п. 1.3 Договору строк кредиту 360 днів: з 26.11.2023 року по 20.11.2024 року. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 20 днів.
На підставі погоджених умов, викладених в п. 2.1. Договору Товариство з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) НОМЕР_1 , яку Відповідачем вказано особисто під час укладання Договору.
Відповідно до зазначених вище умов Договору, Товариство з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед ОСОБА_1 виконало та надало йому кредит в сумі 3000,00 гривень, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № НОМЕР_1 , емітовану Банком АТ КБ «ПриватБанк», що підтверджується копією довідки платіжного провайдера - Товариство з обмеженою відповідальністю «Універсальні платіжні рішення».
Як вбачається з відповіді АТ КБ «ПриватБанк» № 20.1.0.0.0/7-260122/65584-БТ від 25.01.2026 року, на ім?я  ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ), Банком було емітовано платіжну картку № НОМЕР_3 . На картковий рахунок № НОМЕР_3 , 26.11.2023 року було зарахування коштів у сумі 3000,00 грн. Додатково повідомлено, що кошти зараховувались не по реквізитах, а через платіжну систему, тому у Банку відсутня інформація.
Кредитний договір укладений сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису, відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», при укладенні цього договору сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов та у сторін, відповідно до приписів статті 11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які витікають із кредитного договору.
Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, встановлені статтею 203 ЦК України.
Будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді, що передбачено статтями 205, 207 ЦК України.
Із позову вбачається, що відповідач, оформлюючи кредитний договір здійснив всі необхідні дії, викладені в розділі 2 «Процедура укладення електронного кредитного договору» цієї позовної заяви, що визначені розділом 6 «Особливості укладення кредитних договорів зі споживачами в електронній формі через ІТС товариства». Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», та уклав кредитний договір.
Відповідно до реквізитів Договору № 4170710 від 26.11.2023 року, укладеного між сторонами, відповідач підписав договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «44181», за допомогою ITC товариства, доступ до якої забезпечується через Вебсайт або Мобільний застосунок «Credit7».
Пунктом 1.4.1. Договору передбачено стандартну процентну ставку, яка становить 2,00 % в день та застосовується в межах строку кредиту, вказаного в п. 1.3 Договору.
У випадку невиконання Клієнтом умов для отримання індивідуальної знижки від Товариства, користування кредитом для Клієнта здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим Договором та доступні для інших клієнтів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки.
При цьому, Клієнт розуміє та погоджується, що застосування зниженої процентної ставки є виключно його правом отримання індивідуальної знижки лише як учасника Програми лояльності та лише за умови виконання ним вимог для її застосування, передбачених цим Договором. Клієнт погоджується, повністю розуміє та поінформований, що у разі невикористання Клієнтом права на отримання знижки (невиконання умов для отримання знижки) застосовується стандартна процентна ставка, при цьому застосування стандартної процентної ставки без знижки, не є зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати у бік погіршення для Клієнта, оскільки надання кредиту за цим Договором здійснюється саме на умовах стандартної процентної ставки.
За даними поденного розрахунку заборгованості, сформованого первісним кредитором, вбачається, що у період з дати укладання Договору, а саме: з 26.11.2023 року по 26.07.2024 року, у відповідача перед первісним кредитором утворилась заборгованість у розмірі 13737,71 грн.
Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед первісним кредитором, 26.07.2024 року ТОВ «Лінеура Україна» на підставі Договору факторингу № 26/07/2024 за плату відступило, а ТОВ «Українські фінансові операції» набуло право грошової вимоги до відповідача.
Згідно зі статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора; зобов`язання в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Враховуючи зазначене, до позивача відповідно до укладеного Договору факторингу від 26.07.2024 року № 26/07/2024 року перейшло право грошової вимоги до відповідача за Договором № 4170710 від 26.11.2023 року загальна сума заборгованості склала 16 737,70 грн., з якої заборгованість з тіла кредиту – 2999,99 грн., заборгованість за процентами – 13737,71 грн.
Станом на дату укладення Договору факторингу від 26.07.2024 року № 26/07/2024, строк дії Договору № 4170710 від 26.11.2023 року не закінчився, тому проценти нараховано в межах погодженого строку надання кредиту, зазначеного в п.1.3 даного Договору. Вказані відсотки не носять штрафний характер, а є процентами за користування кредитом в межах строку кредиту а правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Частиною 1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно з ч. 4 ст. 631 ЦК України, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.
Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Згідно зі ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Таким чином, за Договором факторингу № 26/07/2024 від 26.07.2024 року до позивача перейшло право грошової вимоги заборгованості до відповідача, вимоги позивача щодо стягнення процентів користування грошовими коштами до відповідача є доведеними та обґрунтованими, отже заборгованість за нарахованими процентами за користування грошовими коштами підлягає стягненню у сумі 16 737,70 грн.
Після укладання Договору факторингу та переходу права вимоги до позивача, відповідач не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ані на рахунки ТОВ «Українські Фінансові операції», ані на рахунки первісного кредитора.
Таким чином, відповідач має заборгованість перед позивачем за Договором № 4170710 від 26.11.2023 року загальною сумою 23697,68 грн., яка складається з суми заборгованості з тіла кредиту – 2999,99 грн., нарахованих процентів первісним кредитором – 13 737,71 грн., нарахованих процентів ТОВ «Українські Фінансові операції» за 116 календарних днів 6959,98 грн..
Стосовно вимог про зазначення в рішенні суду про стягнення в порядку частин десятої та одинадцятої статті 265 ЦПК України з відповідача інфляційних втрат і 3% річних на суму основного боргу до моменту виконання рішення суду, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання та у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 10 ст. 265 ЦПК України, суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VI цього Кодексу (ч.11 ст.265 ЦПК України).
Відповідно ч. 11, статті 26 Закону України «Про виконавче провадження», які конкретизують порядок виконавчих дій виконавця щодо нарахування пені, відсотків до моменту виконання рішення суду за алгоритмом (формулою), визначеним у рішенні суду. Зокрема врегульовано, що якщо у виконавчому документі про стягнення боргу зазначено про нарахування відсотків або пені до моменту виконання рішення, виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження розраховує остаточну суму відсотків (пені) за правилами, визначеними у виконавчому документі; до закінчення виконавчого провадження виконавець за заявою стягувача перераховує розмір остаточної суми відсотків (пені), які підлягають стягненню з боржника, не пізніше наступного дня з дня надходження заяви стягувача про такий перерахунок, про що повідомляє боржника не пізніше наступного дня після здійснення перерахунку.
Правила частини десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України встановили виняток із зазначеного загального правила, надавши суду повноваження за результатами з`ясування характеру та правової природи матеріальних відносин між сторонами у справах про стягнення боргу, на який нараховують відсотки або пеню, продовжити нарахування відсотків або пені на період після ухвалення такого судового рішення.
Формулювання вказаних норм процесуального права визначають право, а не обов`язок суду зазначити в рішенні про таке нарахування, відповідно суд на власний розсуд з урахуванням обставин, що мають істотне значення, майнового стану відповідача, на основі принципів розумності, справедливості та пропорційності, вирішує питання про можливість у конкретній справі застосовувати приписи частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України.
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великою Палати Верховного Суду від 05.06.2024 у справі № 910/14524/22.
Крім того, суд вважає, що рішення суду має бути чітким та зрозумілим для його виконання. Нарахування відсотків має мінливий характер і залежить від кількості днів прострочення зобов`язання, а тому при ухваленні рішення неможливо визначити конкретний розмір відсотків, що підлягає сплаті в майбутньому.
З огляду на викладене, а також у зв`язку із обмеженнями щодо нарахування та стягнення інфляційних витрат і 3% річних в період дії воєнного стану, встановлених п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, судом не встановлено підстав для застосування ч. 10 та 11 ЦПК України, у зв`язку з чим, вимоги у вказаній частині задоволенню не підлягають.
Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч. 1 і ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При розподілі судових витрат суд враховує пропорційність задоволених вимог. Враховуючи зазначене, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати, пов`язані з оплатою судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Згідно зі статтею 59 Конституції України, кожен має право на професійну правничу допомогу.
За пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
За змістом статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження факту надання адвокатом правничої допомоги у зв`язку із розглядом цієї справи, разом із позовною заявою до суду надані такі документи: копія Договору про надання правової (правничої) допомоги № 01/08/2024-А від 01 серпня 2024 року, укладеного між адвокатом Дідухом Є.О. та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції»; заявка на виконання доручення до Договору про надання правової (правничої) допомоги № 01/08/2024-А від 01 серпня 2024 року; рахунок на оплату до Договору про надання правничої (правничої) допомоги № 01/08/2024-А від 01 серпня 2024 року; копія Акту прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) до Договору про надання правничої (правничої) допомоги № 01/08/2024-А від 01 серпня 2024 року.
Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Виходячи з встановлених обставин та норм процесуального законодавства, суд приходить до висновку, що надані позивачем докази про понесення ТОВ «Українські фінансові операції» судових витрат на правничу допомогу під час розгляду справи є достатніми, допустимими і достовірними.
Враховуючи складність справи, наданий адвокатом обсяг послуг (зокрема, збір документів, підготовка позовної заяви та подача її до суду), затрачений ним час на надання таких послуг, критерій реальності таких витрат, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну (правничу) допомогу у розмірі 10 000,00 грн.
Отже, враховуючи задоволення позову, суд вважає необхідним покласти на відповідача зобов`язання компенсувати позивачу документально підтверджені витрати на судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн.
Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що з  ОСОБА_1 підлягає стягненню сума заборгованості за Кредитним договором в загальному розмірі 23 697,68 грн., а також сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2 422,40 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.
Керуючись ст. ст. 16, 525, 526, 530, 610, 611, 1048, 1049, 1054 ЦК України, ст. ст. 13, 263 - 265, 268, 272, 279, 354, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково. 
Стягнути з  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» (адреса: 04070, м. Київ, вул. Глибочицька, буд. 40, приміщення 19, літ. «Н», «П», ЄДРПОУ: 40966896) заборгованість за кредитним договором № 4170710 від 26.11.2023 року у розмірі 23 697 (двадцять три тисячі шістсот дев`яносто сім) гривень 68 копійок, яка складається з наступного: 
- 2 999 (дві тисячі дев`ятсот дев`яносто дев`ять) гривень 99 копійок – заборгованості за основним боргом (сумою кредиту);
- 13 737 (тринадцять тисяч сімсот тридцять сім) гривень 71 копійок - заборгованості за процентами, нарахованими первісним кредитором;
- 6 959 (шість тисяч дев`ятсот п`ятдесят дев`ять) гривень 98 копійок - заборгованості за процентами, нарахованими ТОВ «Українські фінансові операції» за 116 календарних днів.
Стягнути з  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» (адреса: 04070, м. Київ, вул. Глибочицька, буд. 40, приміщення 19, літ. «Н», «П», ЄДРПОУ: 40966896) витрати по оплаті судового збору у сумі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять два) грн. 40 копійок.
Стягнути з  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» (адреса: 04070, м. Київ, вул. Глибочицька, буд. 40, приміщення 19, літ. «Н», «П», ЄДРПОУ: 40966896) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень 00 копійок.
В іншій частині вимог - відмовити.
Рішення суду може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення виготовлено 10 березня 2026 року.

ГОЛОВУЮЧИЙ  І.А.МАЗУН