Головуючий І інстанції: Кухар М.Д.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2026 р. 	Справа № 520/9604/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Ральченка І.М.,
Суддів: Подобайло З.Г. , Катунова В.В. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.12.2025, майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 17.12.25 по справі № 520/9604/25
за позовом ОСОБА_1 
до  ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1   
про визнання протиправними та скасування актів, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 , в якому просила суд:
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 скласти та затвердити новий акт за формою Нвс-1 про нещасний випадок (випадок смерті), що стався з військовослужбовцем під час виконання ним обов`язків військової служби, за фактом смерті солдата ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , - інспектора прикордонної служби 2 категорії - інструктора групи кінологів другого відділення інспекторів прикордонної служби шостої прикордонної застави (з місцем дислокації АДРЕСА_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_4 (з місцем дислокації АДРЕСА_2 ) НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України.
- визнати протиправним та скасувати наказ начальника НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби від 13.07.2024 року № 769-ОС «Про особовий склад» в частині висновків про те, що нещасний випадок із солдатом ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , - інспектором прикордонної служби 2 категорії - інструктора групи кінологів другого відділення інспекторів прикордонної служби шостої прикордонної застави (з місцем дислокації АДРЕСА_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_4 (з місцем дислокації АДРЕСА_2 ) НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, стався не під час виконання обов`язків військової служби.
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 , внести зміни до наказу від 13.07.2024 року № 769-ОС «Про особовий склад», зазначивши в ньому, що нещасний випадок із солдатом ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , - інспектором прикордонної служби 2 категорії - інструктора групи кінологів другого відділення інспекторів прикордонної служби шостої прикордонної застави (з місцем дислокації АДРЕСА_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_4 (з місцем дислокації АДРЕСА_2 ) НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, стався не під час виконання обов`язків військової служби, стався під час виконанням ним обов`язків військової служби.
-визнати протиправним та скасувати Акт за формою Нвс-5 від 13.06.2025 року № 232-2025 розслідування нещасного випадку (випадку смерті), що стався в період з 19 год. 00 хв. до 22 год. 40 хв. 02 березня 2024 року, складений комісією ІНФОРМАЦІЯ_1 за фактом смерті солдата ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , - інспектора прикордонної служби 2 категорії - інструктора групи кінологів другого відділення інспекторів прикордонної служби шостої прикордонної застави (з місцем дислокації АДРЕСА_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_4 (з місцем дислокації АДРЕСА_2 ) НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України.
В обґрунтування позову позивач зазначає, що нормативна підстава вважати військовослужбовця таким, що виконує обов`язки військової служби – п. 3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», яка передбачає, що таких відносяться військовослужбовці поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); норми законодавства щодо розміщення / розквартирування військовослужбовців під час проходження військової служби та перебування загиблого військовослужбовця в місці розосередження особового складу; наявність запису в Журналі бойових дій щодо застосування ОСОБА_2 в період з 08:00 02.03.2024 по 04:00 03.03.2024.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 17.12.2025 адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування актів, зобов`язання вчинити певні дії - залишено без задоволення.
Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.
Так, позивач в апеляційній скарзі зазначає, що в день, коли стався нещасний випадок, підрозділ, у якому проходив службу солдат ОСОБА_2 , був залучений до ведення бойових дій (на що вказує наявність записів в журналі ведення бойових дій), а місце, де стався нещасний випадок із солдатом ОСОБА_2 , є місцем розосередження особового складу.
Позивач вважає, що суд першої інстанції не врахував, що військовослужбовець ОСОБА_2 розміщувався за межами свого підрозділу саме на підставі наказу командира, а не з власної ініціативи.
Крім того, матеріалами справи не підтверджуються визначені законом підстави, відповідно до яких військова служба ОСОБА_2 призупинялась би протягом періоду 28.03.2022 року - 02.03.2024 року. Відповідно, не підтверджені і підстави, за яких би вважалось, що ОСОБА_2 за вказаний період, часу не виконував (не ніс) обов`язків військової служби.
Навіть сам по собі факт перебування в резерві другої черги та очікування наказу на виконання завдання вже є достатнім свідченням того, що ОСОБА_3 безперервно, на весь час мобілізації, був особою, яка виконує обов`язки військової служби та готова приступити до виконання бойового завдання.
На переконання позивача, суд першої інстанції помилково виснував, що нещасний випадок з солдатом ОСОБА_2 стався не під час виконання ним обов`язків військової служби, що солдат ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебуваючи у резерві 2 черги, не вважається таким, хто виконує обов`язки військової служби та хто задіяний до служби, що суперечить положенням ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Відповідач скориставшись своїм правом надав до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу позивач, в якому зазначає, що апелянт помилково ототожнює поняття «проходження військової служби» та «виконання обов`язків військової служби». Той факт, що особа є військовослужбовцем під час дії воєнного стану, не означає автоматично, що будь-яка подія, яка стається з нею протягом доби (включаючи час сну та відпочинку), пов`язана з виконанням службових обов`язків у розумінні законодавства про військовий обов`язок та соціальний захист військовослужбовців.
Представник ІНФОРМАЦІЯ_1 вважає, що суд першої інстанції вірно встановив, що відповідно до Бойового розпорядження НОМЕР_2 прикордонного загону від 31.12.2022 № 2793-БР, «Резерв 2 черги» – це особовий склад, не залучений до служби в прикордонних нарядах, чергових силах та резерві 1-ї черги. Це особовий склад, який перебуває у стані очікування (відпочинку) із часом готовності до дій «С»+02.30.
Крім того, суд першої інстанції обґрунтовано послався на Висновок експерта обласного комунального закладу «Сумське обласне бюро судово-медичної експертизи» від 19.04.2024 № 270/177. Згідно з цим висновком: у крові загиблого виявлено спирт етиловий у концентрації 2,51‰.; у сечі – 3,16‰. Зазначені показники відповідають тяжкому ступеню алкогольного сп`яніння. Експертом прямо зазначено: «Алкогольна інтоксикація сприяла настанню смерті».
Отже, твердження апелянта про те, що алкоголь не спричинив пожежу, не має правового значення для кваліфікації події як нещасного випадку, не пов`язаного з виконанням обов`язків.
На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 28 березня 2022 року ОСОБА_2 був призваний ІНФОРМАЦІЯ_5 на військову службу за призовом під час мобілізації.
Військову службу ОСОБА_2 проходив на посаді інспектора прикордонної служби 2 категорії - інструктора групи кінологів другого відділення інспекторів прикордонної служби шостої прикордонної застави (з місцем дислокації АДРЕСА_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_4 (з місцем дислокації АДРЕСА_2 ) НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України. Військове звання - солдат.
Наказом начальника НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України № 769-ОС від 13.07.2024 року солдат ОСОБА_2 був виключений зі списків особового складу та всіх видів забезпечення у зв`язку зі смертю, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_6 .
ОСОБА_1 є матір`ю загиблого ІНФОРМАЦІЯ_7 солдата ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який був військовослужбовцем прикордонної служби 2 категорії - інструктором групи кінологів шостої прикордонної застави (з місцем дислокації населений пункт АДРЕСА_1 ), другої прикордонної комендатури (з місцем дислокації населений пункт АДРЕСА_2 ) НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України.
Згідно сповіщення сім`ї № 669 від 05.03.2024 року, виданого т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_8 майором ОСОБА_4 , солдат ОСОБА_2 , військовослужбовець прикордонної служби 2 категорії - інструктор групи кінологів ІНФОРМАЦІЯ_9 (з місцем дислокації населений пункт АДРЕСА_1 ) другої прикордонної комендатури (з місцем дислокації населений пункт АДРЕСА_2 ) НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, ІНФОРМАЦІЯ_7 помер під час пожежі, в наслідок токсичної дії оксиду вуглецю, отруєння (впливу) іншими газами та випарами, в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_3 .
У відповідності до змісту лікарського свідоцтва про смерть № 194 від 04.03.2024 року відносно померлого ОСОБА_2 , причиною смерті є токсична дія оксиду вуглецю та отруєння (вплив) іншими газами та випарами, намір яких не визначений.
На підставі зазначеного, видано свідоцтво про смерть ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , серії НОМЕР_3 .
За фактом смерті солдата ОСОБА_2 комісією ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - Відповідач) було проведено розслідування нещасного випадку та складено два акти:
1) Акт № 275-2024 розслідування нещасного випадку (випадку смерті), що стався в період з 19 год. 00 хв. до 22 год. 40 хв. 02 березня 2024 року від 12.06.2024 року (форма Нвс-5);
2) Акт № 275-2024 про нещасний випадок (випадок смерті), що стався з військовослужбовцем не під час виконання ним обов`язків військової служби від 12 червня 2024 року (форма НПвс).
У відповідності до висновків комісії, наведених в розділі 7 Акту № 275-2024 від 12.06.2024 року (форма Нвс-5), комісія, на підставі пункту 3 ч. 4 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» вирішила нещасний випадок зі смертельним наслідком, що мав місце із солдатом ОСОБА_5 , вважати таким, що стався не під час виконання ним обов`язків військової служби.
На підставі зазначених висновків був складений Акт № 275-2024 про нещасний випадок (випадок смерті), що стався з військовослужбовцем не під час виконання ним обов`язків військової служби від 12 червня 2024 року (форма НПвс).
Таким чином Відповідач дійшов висновку про те, що солдат ОСОБА_2 загинув не під час виконання обов`язків військової служби.
Наказом начальника НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України № 769-ОС від 13.07.2024 року солдат ОСОБА_2 був виключений зі списків особового складу та всіх видів забезпечення у зв`язку зі смертю, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_6 . У зазначеному Наказі зазначається, що нещасний випадок зі смертельним наслідком, що мав місце із солдатом ОСОБА_2 , вирішено вважати таким, що стався не під час виконання ним обов`язків військової служби.
Позивач не погоджуючись з наведеним висновком звернулась до суду за захистом своїх прав та інтересів.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачі діяли на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а тому адміністративний позов не підлягає задоволенню.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.5 ст.17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Згідно з ч.1 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Відповідно до ч.4 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом. Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Частиною 1 ст.3 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України, «Про оборону України», «Про Збройні Сили України», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до вимог статей 6, 10, 27, 28 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» Державна прикордонна служба України є правоохоронним органом спеціального призначення, який виконує завдання щодо забезпечення недоторканості державного кордону та охорони суверенних прав України в її виключній (морській) зоні, є спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у справах охорони державного кордону та фінансується за рахунок коштів Державного бюджету України.
Згідно з п.1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Відповідно до Законів України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про військовий обов`язок і військову службу", "Про Державну прикордонну службу України", з метою встановлення єдиного порядку розслідування та обліку нещасних випадків, які сталися з військовослужбовцями Державної прикордонної служби України та приведення нормативно-правових актів Адміністрації Державної прикордонної служби України у відповідність до законодавства Наказомо МВС України затверджена Інструкція про порядок розслідування та ведення обліку нещасних випадків у Державній прикордонній службі України 22.03.2016 №199 (далі - Інструкція №199).
Ця Інструкція визначає порядок розслідування та ведення обліку нещасних випадків, які сталися з військовослужбовцями Адміністрації Державної прикордонної служби України, її територіальних органів, органів охорони державного кордону, Морської охорони, підрозділів спеціального призначення, розвідувального органу Адміністрації Державної прикордонної служби України, навчальних закладів, науково-дослідних установ, органів та підрозділів забезпечення Державної прикордонної служби України.
Згідно з пунктом 3 розділу І Інструкції №199 розслідування проводиться у разі виникнення нещасного випадку, а саме: обмеженої в часі події або раптового впливу на військовослужбовця небезпечного фактора чи середовища, внаслідок яких зафіксовано шкоду здоров`ю, зокрема від одержання поранення, травми, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострих отруєнь, одержання сонячного або теплового удару, опіку, обмороження, а також у разі утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, одержання інших ушкоджень через аварії, пожежі, стихійні лиха (землетруси, зсуви, повені, урагани тощо), контакти із представниками тваринного і рослинного світу, які призвели до втрати військовослужбовцем працездатності на один день і більше, а також у разі смерті військовослужбовця.
Відповідно до пунктів 15-23 Інструкції №199 за результатами розслідування комісія зобов`язана скласти:
акт розслідування нещасного випадку (випадку смерті), що стався (додаток 1) (далі - акт форми Нвс-5);
акт про нещасний випадок (випадок смерті), що стався з військовослужбовцем під час виконання ним обов`язків військової служби (додаток 2) (далі - акт форми Нвс-1), якщо цей нещасний випадок (випадок смерті) визнано таким, що стався з військовослужбовцем під час виконання ним обов`язків військової служби, або акт про нещасний випадок (випадок смерті), що стався з військовослужбовцем не під час виконання ним обов`язків військової служби (додаток 3) (далі - акт форми НПвс), якщо цей нещасний випадок (випадок смерті) визнано таким, що стався з військовослужбовцем не під час виконання ним обов`язків військової служби.
Акти підписують голова і всі члени комісії. У разі незгоди зі змістом зазначених актів член комісії підписує їх з відміткою про наявність окремої думки, яку викладає письмово і додає до акта форми Нвс-5.
Підписані акти подаються на затвердження керівнику органу Держприкордонслужби, який призначив комісію.
Керівник органу Держприкордонслужби, який призначив комісію, розглядає та затверджує акти форми Нвс-5 та форми Нвс-1 (або форми НПвс) протягом трьох діб після їх подання.
Військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, у випадках, визначених частиною третьою статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Акт форми Нвс-1 (або акт форми НПвс) не складається про нещасний випадок (випадок смерті), який є наслідком:
вчинення військовослужбовцем дій у стані алкогольного, токсичного чи наркотичного сп`яніння;
вчинення військовослужбовцем злочину, кримінального або адміністративного правопорушення, що встановлено рішенням суду або органів досудового розслідування чи органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення;
навмисного заподіяння військовослужбовцем шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом).
Про наявність підстав для нескладення акта форми Нвс-1 (або акта форми НПвс) обов`язково зазначається в акті форми Нвс-5 із посиланням на відповідні документи, які додаються до першого примірника акта форми Нвс-5.
Днем закінчення розслідування вважається день затвердження актів, зазначених у пункті 15 цього розділу, керівником органу Держприкордонслужби, який призначив комісію.
За результатами розслідування в десятиденний строк після його закінчення керівник органу Держприкордонслужби, що призначив комісію, видає наказ, в якому визначає заходи із запобігання виникненню подібних випадків та усунення причин і умов, що їм сприяли, тощо.
У разі надходження скарги на висновки комісії щодо обставин та причин нещасного випадку Голова Державної прикордонної служби України (керівник територіального органу Адміністрації Держприкордонслужби) з метою забезпечення об`єктивності розслідування нещасного випадку має право призначити повторне (додаткове) розслідування такого випадку комісією в іншому складі.
За результатами повторного (додаткового) розслідування комісія зобов`язана скласти висновок про наявність або відсутність підстав для скасування актів попередньої комісії. Такий висновок, підписаний головою і всіма членами комісії, подається на затвердження особі, що призначила повторне (додаткове) розслідування.
За висновком комісії особа, що призначила повторне (додаткове) розслідування, має право скасувати акти попередньої комісії та затвердити нові акти форми Нвс-5 і форми Нвс-1 (або форми НПвс), а також вжити заходів щодо активізації роботи із запобігання виникненню нещасних випадків, притягнення до відповідальності посадових осіб органів Держприкордонслужби, які порушили вимоги керівних документів щодо збереження життя та здоров`я військовослужбовців.
Про скасування актів попередньої комісії особа, що призначила повторне (додаткове) розслідування, видає наказ.
Контроль за своєчасністю та об`єктивністю розслідування нещасних випадків, їх документальним оформленням та обліком, виконанням заходів щодо усунення причин нещасних випадків здійснюють посадові особи служби технічного нагляду та охорони праці вищого органу Держприкордонслужби.
Отже, відповідно до положень Інструкції №199 уповноважена комісія приймає рішення щодо Актів за результатом розслідування можливого нещасного випадку та змісту Актів на підставі матеріалів та доказів, зібраних в ході проведеного розслідування.
Колегія суддів дослідивши матеріали справи встановила, що 12.06.2025 ІНФОРМАЦІЯ_2 за результатами додаткового розслідування видано наказ № 318-ОД, яким на підставі пункту 22 розділу ІІ Інструкції про порядок розслідування та ведення обліку нещасних випадків у Державній прикордонній службі України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22.03.2016 № 199 (реєстрація в Міністерстві юстиції України від 18.04.2016 за № 574/28704) Акти форми Нвс-5 від 12.06.2024 № 275-2024 та НПвс від 12.06.2024 № 275-2024, які були складені за результатами розслідування нещасного випадку (випадку смерті) солдата ОСОБА_2 , скасовано. Крім того, за результатами цього ж додаткового розслідування складено новий Акт розслідування нещасного випадку (випадку смерті) форми Нвс-5 № 232-2025 від 13.06.2025.
03.03.2024 від коменданта ІНФОРМАЦІЯ_4 (з місцем дислокації АДРЕСА_2 ) підполковника ОСОБА_6 надійшов рапорт №27/13561/24 Вн про те, що 02.03.2024 о 20 год. 55 хв. до чергової частини ВП № 4 (м. Суми) Сумського РУП ГУНП в Сумській області надійшло повідомлення про виявлення пожежі в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_3 . О 22 год. 40 хв. 02.03.2024, після локалізації пожежі, в будинку виявлено тіло інспектора прикордонної служби 2 категорії-інструктора групи кінологів другого відділення інспекторів прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_9 (з місцем дислокації АДРЕСА_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_4 (з місцем дислокації АДРЕСА_2 ) солдата ОСОБА_2 , який перебував за вказаною адресою в місці розосередження (останній раз ніс службу в прикордонному наряді «Чт» з 08 год. 00 хв. 01.03.2024 по 08 год. 00 хв. 02.03.2024). З 08 год. 00 хв. 02.03.2024 по 04 год. 00 хв. 03.03.2024 перебував в резерві другої черги. Згідно інформації оперативно-чергової служби прикордонного загону: о 20 год. 55 хв. 02 березня 2024 року до чергової частини ВП № 4 (м. Суми) надійшло повідомлення про виявлення пожежі в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_3 .
О 22 год. 40 хв. 02 березня 2024 року, після локалізації пожежі, в будинку виявлено тіло інспектора прикордонної служби 2 категорії - інструктора групи кінологів ІНФОРМАЦІЯ_9 (з місцем дислокації АДРЕСА_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_4 (з місцем дислокації АДРЕСА_2 ) солдата ОСОБА_2 , який перебував за вказаною адресою в місці розосередження. За даним фактом проінформовано ІНФОРМАЦІЯ_2 , Сумську спеціалізовану прокуратуру в сфері оборони, ДБР.
03.03.2024 відділенням поліції №4 (м. Суми) Сумського районного управління поліції ГУПНП в Сумській області, за фактом загибелі солдата ОСОБА_2 , внесено інформацію до Єдиного реєстру досудових розслідувань №12024200600000090 за ч.2 ст. 270 КК України Кримінального кодексу України «Порушення встановлених законодавством вимог пожежної або техногенної безпеки».
Згідно лікарського свідоцтва про смерть виданого Сумським обласним бюро судово-медичної експертизи від 04.03.2024 № 194, причиною смерті ОСОБА_2 стали: «Токсична дія оксиду вуглецю. Отруєння (вплив) іншими газами та випарами, намір невизначений».
05.03.2024 до НОМЕР_2 прикордонного загону з ІНФОРМАЦІЯ_10 надійшов наказ №93-Од від 04.03.2024 про призначення комісії із розслідування факту солдата ОСОБА_2 . Після отримання всіх документів щодо смерті солдата ОСОБА_2 , а саме: лікарське свідоцтво про смерть № 194, видане 04 березня 2024 року Сумським обласним бюро судово-медичної експертизи, свідоцтво про смерть серія НОМЕР_4 , видане 14 березня 2024 року Савранською селищною радою Одеської області; акт форми Нвс-5 № 275-2024 розслідування нещасного випадку (випадку смерті) від 12 червня 2024 року; акт форми НПвс про нещасний випадок (випадок смерті) від 12 червня 2024 року № 275-2024; витяг із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювання, поранень та травм від 03 липня 2024 року № 398, Відповідачем опрацьовано наказ по НОМЕР_2 прикордонному загону за №769-ОС від 13.07.2024, де зазначено: «Нещасний випадок зі смертельним наслідком, що мав місце із солдатом ОСОБА_2 , вважати таким, що стався не під час виконання ним обов`язків військової служби. Травма, яка призвела до смерті, одержана в результаті нещасного випадку, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби».
Законодавчою нормою, за якою слід визначати військовослужбовця таким, що виконує чи не виконує обов`язки військової служби є ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».
Розслідуванням випадку смерті, призначеним та проведеним на підставі наказу ІНФОРМАЦІЯ_1 від 04.03.2024 №93-ОС, встановлено, що подія настала в будинку за адресою: АДРЕСА_3 . 
Будинок за вказаною адресою не є адресою розміщення військової частини, підрозділу. На рівні військовослужбовців прикордонної застави накази (розпорядження), які стосуються виконання обов`язків військової служби, службово-бойових завдань фіксуються в Журналі бойових дій. З аналізу відданих наказів (розпоряджень) розслідуванням встановлено, що в період настання події начальником ІНФОРМАЦІЯ_9 (з м.д. АДРЕСА_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_4 (з м.д. АДРЕСА_2 ) в Журналі бойових дій зафіксовано застосування підлеглого особового складу. Так, солдату ОСОБА_2 , якому присвоєно обліковий номер «62», визначено перебувати в «резерві другої черги». 
Термінологія застосована в Журналі бойових дій розкрита в бойовому розпорядженні НОМЕР_2 прикордонного загону від 31.12.2022 №2793-БР, де п. 2.10 визначено: «… Для забезпечення постійного і своєчасного реагування на зміни обстановки, підтримання дій підрозділу, локалізації кризових ситуацій на державному кордоні, призначити: […] Резерв 2 черги – решта персоналу (який не залучений до служби в прикордонних нарядах, чергових силах та резерву 1 черги), зі штатним озброєнням, посилені груповою зброєю та протитанковими засобами, з часом готовності до дій: «С»+02.30 ». […] Термін готовності до дій вважати з моменту отримання інформації та подання команди (сигналу) до часу їх висунення з пункту постійної дислокації для виконання завдань, з урахуванням часу на оповіщення, прибуття, екіпірування, озброєння, підготовки техніки, визначення завдань». 
Тобто, є особовий склад, що несе службу на позиціях (в нарядах), є резерв першої черги – особовий склад, що перебуває в стані повної бойової готовності, забезпечений необхідним озброєнням та спеціальними засобами, вже перебуває у визначених місцях та у разі необхідності негайно приступає до визначених завдань у разі ускладнення обстановки без додаткових часових затримок на підготовку. В той час як резерв другої черги – це особовий склад призначений за необхідності для посилення (заміни) підрозділів першої черги або для реагування на укладення обстановки чи виникнення надзвичайних ситуацій, що потребують залучення додаткових сил та засобів. Підставою для залучення резерву другої черги до несення служби (виконання військового обов`язку) є відповідний наказ (розпорядження, сигнал) уповноваженого командира (начальника). Зафіксовано, що термін готовності до дій особового складу резерву другої черги становить 2 (дві) години 30 (тридцять) хвилин. Визначений момент в часі, від якого починається відлік терміну готовності до дій (виконання обов`язку). Цей термін визначає час прибуття до місць несення служби, екіпірування, озброєння тощо. Отже перебування в резерві 2 черги – не є виконанням обов`язків військової служби. Цей термін (позначення) вказує, що військовослужбовець до служби не задіяний.
Позивач в апеляційній скарзі, як на підставу виконання обов`язків військової служби, вказує «розквартирування» та тимчасове розміщення підрозділів.
Статтею 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Згідно положення частини 2 статті 10 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яка визначає службового часу і часу відпочинку військовослужбовців: «Розподіл службового часу військовослужбовців протягом доби і протягом тижня у військових частинах здійснюється таким чином, щоб забезпечити у військовій частині постійну бойову готовність і проведення занять з бойової підготовки та створити умови для підтримання порядку, військової дисципліни та виховання військовослужбовців, підвищення їх культурного рівня, всебічного побутового обслуговування, відпочинку і харчування». 
Отже, при будь-якому розміщенні підрозділів, є час, коли військовослужбовці, безпосередньо не виконують бойові завдання, не виконують службові обов`язки. Місця такого проживання обираються з такою метою і в такій місцевості безпосередньо поблизу місць проходження військової служби (у прилеглих населених пунктах), що дають змогу щодня своєчасно прибувати до місця проходження служби, виконання обов`язків та завдань.
Військовослужбовець перебував у приватному житловому будинку (с. Кияниця), який використовувався як місце тимчасового проживання (розосередження). Слід чітко розмежовувати перебування у певному місці для проживання та перебування там за наказом для виконання конкретних службових завдань. Перебування у житловому приміщенні поза межами військової частини без конкретного бойового розпорядження на виконання дій є реалізацією права на відпочинок, передбаченого ст. 10 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Побутова діяльність (проживання, сон, задоволення особистих потреб) не є виконанням обов`язків військової служби.
За таких обставин колегія суддів зазначає, що поняття «розквартирування» та «тимчасового розміщення підрозділів» визначають характеристики перебування військовослужбовців, однак не встановлюють питання виконання чи не виконання обов`язків військової служби. Вказане так само стосується терміну «місця розосередження» особового складу.
Щодо запису в Журналі бойових дій щодо застосування ОСОБА_2 в період з 08:00 02.03.2024 по 04:00 03.03.2024 колегією суддів встановлено, загиблий військовослужбовець перебував в «резерві другої черги», тобто до служби не залучався. Жодного наказу, яким би визначалось знаходитись в конкретній будівлі під час відпочину після залучення до служби – не видавалось. 
Статтею 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України визначено «Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін». 
Також згідно довідки про причину смерті від 04.03.2024, виданої Сумським обласним бюро судово-медичної експертизи, причиною смерті солдата ОСОБА_2 стало: «Токсична дія оксиду вуглецю. Отруєння (вплив) іншими газами та випарам, намір не визначений». Така причина смерті була визначена попередньо. 
В подальшому ж було проведено кілька експертиз, за результатами яких зокрема було складено експертні висновки. Так, з висновку експерта обласного комунального закладу Сумське обласне бюро судово-медичної експертизи від 19.04.2024 №270/177 встановлено, що при судово токсикологічному дослідженні трупа гр. ОСОБА_2 виявлено спирт етиловий у концентрації в крові – 2,51%, в сечі – 3,16%, що стосовно до живих осіб відповідає важкому ступеню алкогольного сп`яніння. 
При цьому, наведеним висновком судово-медичної експертизи трупа гр. ОСОБА_2 встановлено, що «Алкогольна інтоксикація сприяла настанню смерті». Вказане свідчить про те, що нещасний випадок наслідком вчинення потерпілим дій у стані алкогольного сп`яніння. 
Пункт 15 розділу ІІ Інструкції про порядок розслідування та ведення обліку нещасних випадків у Державній прикордонній службі України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22.03.2016 № 199 (реєстрація в Міністерстві юстиції України від 18.04.2016 за № 574/28704) (далі – Інструкція №199) передбачає, що акт про нещасний випадок (випадок смерті), що стався з військовослужбовцем під час виконання ним обов`язків військової служби, складається виключно, якщо цей нещасний випадок (випадок смерті) визнано таким, що стався з військовослужбовцем під час виконання ним обов`язків військової служби. 
Крім того, пунктом 17 розділу ІІ Інструкції №199 чітко встановлено, акт форми Нвс-1 не складається про нещасний випадок (випадок смерті), який є наслідком вчинення військовослужбовцем дій у стані алкогольного сп`яніння.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач діяв виключно в межах повноважень, передбачених п. 22 Розділу ІІ Інструкції № 199, який передбачає механізм перегляду результатів розслідування.
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі “Серявін та інші проти України” (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі “Руїс Торіха проти Іспанії” (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано відмовив у задоволенні адміністративного позову.
Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Колегія суддів вважає, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.12.2025 по справі № 520/9604/25 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог позивача.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують. 
Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.12.2025 по справі № 520/9604/25 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Суддя-доповідач 		І.М. Ральченко 	
Судді	   	З.Г. Подобайло   В.В. Катунов