Єдиний унікальний номер: 728/2111/25 
Номер провадження 2/728/23/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 квітня 2026 року Бахмацький районний суд Чернігівської області в складі:
головуючої судді Глушко О.І.
при секретарі Коваленко В.В.
за участю: позивачки ОСОБА_1 та її представника - адвоката Замоздри В.В.,
представника третьої особи- адвоката Кубрака Ю.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмачі за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Дмитрівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3 ,  про встановлення фактів, що мають юридичне значення та визнання в порядку спадкування права на земельну частку (пай),-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_2 звернулася до суду з вищевказаним позовом до Дмитрівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - ОСОБА_4 , в якому просила встановити факти: що ОСОБА_5 , 1908 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є рідною сестрою ОСОБА_6 1915 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ; встановити факт, що ОСОБА_5 , 1908 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , прийняла спадщину після смерті ОСОБА_6 , 1915 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном; встановити факт, що серитфікат на право на земельну частку (пай) серії РН № 959306 від 26.12.2003 року, виданий на ім`я ОСОБА_7 , дійсно належить ОСОБА_6 , 1915 року народження; визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за заповітом право на земельну частку (пай), що належала ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та була успадкована її сестрою - ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , але належним чином не оформила своїх спадкових прав. 
Свої вимоги мотивувала тим, що є спадкоємцем за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , та отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай) на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0147553 від 20.09.1996 року, виданого на ім`я ОСОБА_5 . Остання за життя мала рідну сестру ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та до дня смерті проживала в господарстві ОСОБА_5 в с. Красилівка. ОСОБА_6 за життя набула право на земельну частку (пай), яка належала їй на підставі сертифіката серї РН № 959306 від 26.12.2003 року. Оскільки ОСОБА_5 , як спадкоємець другої черги згідно зі ст. 530 ЦК УРСР прийняла спадщину після смерті своєї рідної сестри ОСОБА_6 шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, позивач звернулася до Бахмацької нотаріальної контори з питань оформлення вищевказної земельної частки (паю), однак нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину посилаючись на те, що не було подано заяви про прийняття спадщини у шестимісячний строк після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 та не надано доказів, що ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є спадкоємцем за законом або за заповітом, а також, що вона перебувала на утриманні у ОСОБА_7 , у зв`язку з чим, відповідно до положень ст. 531 ЦК УРСР 1963 року та ст. 1272 ЦК України, вона вважається спадкоємицею, яка не прийняла спадщину. Крім того, сертифікат на право на земельну частку (пай) не входить до складу спадщини, оскільки право власності на нього набуте після смерті спадкодавця. За повідомленням Бахмацької державної нотаріальної контори від 18.01.2025 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Ніжинського районного округу Чернігівської області Зеленського Валерія Вадимовича, де 30.10.2024 року за № 66/2024 була відкрита спадкова справа після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 за заявою онуки ОСОБА_3 . Оскільки позивачка являється спадкоємцем за заповітом в межах спадкової справи за № 513/2001 після смерті ОСОБА_5 , яка прийняла, але не оформила свої спадкові права після смерті рідної сестри ОСОБА_6 , то приватним нотаріусом Зеленським В.В. не було надано жодної постанови (листа) по матеріалах спадкової справи за № 66/2024; відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину позивач отримала від Бахмацької державної нотарілаьної контори за матеріалами спадкової справи № 513/2001.
Вказує, що у зв`язку з відмовою Бахмацької державної нотаріальної контори у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, не має іншого способу захисту своїх спадкових прав на земельну частку (пай), що належала ОСОБА_6 , спадкоємцем якої була її рідна сестра - ОСОБА_5 , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав, окрім звернення до суду.
Через розбіжність у записах прізвища, імені та по батькові померлої ОСОБА_6 та відсутності документів на підтвердження родинних відносин між нею та ОСОБА_5 виникла необхідність у встановленні такого факту в судовому порядку. 
Представником третьої особи Турчин Л.М. подано письмові пояснення, в яких він заперечує проти позовних вимог та просить відмовити в їх задоволенні посилаючись на те, що вказані вимоги є необґрунтованими, недоведеними та заявлені з використанням неналежного способу судового захисту. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . За життя вона мала сина ОСОБА_8 , який помер раніше за неї, та є батьком ОСОБА_3 ; остання є онукою спадкодавця та спадкоємцем за правом представлення, відповідно до ч. 2 ст. 529 ЦК УРСР. Реалізуючи своє право на спадкування, ОСОБА_3 звернулася до нотаріуса, яким заведено спадкову справу № 66/2024 , що підтверджує факт прийняття спадщини у встановленому законом порядку. Позивач оспорює право ОСОБА_3 , як спадкоємця, однак звернувся з позовом до Дмитрівської сільської ради, яка не є суб`єктом спірних матеріально-правових відносин; таким чином, існує спір між позивчем та ОСОБА_3 , а не між позивачем та органом місцевого самоврядування; визначення ОСОБА_3 у статусі третьої особи фактично обмежує її процесуальні права, що суперечить принципам змагальності та рівності сторін; її права у даному процесі не забезпечені належним чином. Надані позивачем документи на підтвердження факту родинних стосунків між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не дають можливості дійти однозначного та беззаперечного висновку про наявність родинних відносин між ними, оскільки містять істотні розбіжності у ключових ідентифікаційних даних, а також не підтверджують безперервного зв`язку між цими особами, а саме: у записі про народження ОСОБА_6 , наданому з Державного архіву Чернігівської області, зазначено дату народження- ІНФОРМАЦІЯ_4 , водночас у позовній заяві та інших документах позивач посилається на іншу дату народження цієї особи - ІНФОРМАЦІЯ_5 . Також є розбіжності у записах прізвища « ОСОБА_9 » та похідних від нього форм; відсутні докази на підтвердження зміни прізвища ОСОБА_6 , зокрема про укладення шлюбу. Відсутність таких доказів виключає можливість встановлення факту, що особа з одним прізвищем у певному документі та особа з іншим прізвищем у іншому документі є однією і тією ж особою; навіть за умови збігу імені та по батькові, такі обставини самі по собі не є достатніми для встановлення родинних відносин, оскільки не виключають можливості існування інших осіб із аналогічними анкетними даними. Довідки, видані Красилівською сільською радою не підтверджують належним чином факту родинних відносин між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 . Позивачем не доведено факту прийняття спадщини ОСОБА_5 , оскільки відсутні докази фактичного вступу у володіння або управління спадковим майном. Вимога про встановлення факту належності сертифіката на право на земельну частку (пай) також є необґрунтованою. Оскільки наявні істотні розбіжності у даних не дозволяють однозначно ідентифікувати особу. Позивач неправомірно поєднує у межах одного провадження вимоги про встановлення юридичних фактів та вимогу про визнання права власності, що суперечить процесуальному законодавству. Посилається на правові позиції Верховного Суду. 
В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та її представник - адвокат Замоздра В.В. підтримали позовні вимоги і просили задовольнити їх із зазначених в позовній заяві підстав. 
Представник відповідача - Дмитрівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області в судове засідання не з`явився. У наданій заяві просили розглядати справу за їх відсутності. 
Третя особа - ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася.
Представник третьої особи - Кубрак Ю.І. в судовому засіданні вказав, що позов не підлягає задоволенню з підстав, викладених у письмових поясненнях.
Допитана за клопотанням позивачки свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що працювала на посаді секретаря Красилівської сільської ради. ОСОБА_5 у 1995 році забрала до себе жити ОСОБА_11 , оскільки остання зловживала спиртним. Разом вони проживали у господарстві ОСОБА_5 в АДРЕСА_1 , вели спільне господарство, у них був спільний бюджет. ОСОБА_12 та ОСОБА_5 рідні сестри, про це їй відомо зі слів ОСОБА_5 . ОСОБА_11 поховала ОСОБА_5 . ОСОБА_13 , за можливості, доглядала за ними. ОСОБА_3 вона ніколи не бачила і ОСОБА_14 ніколи не згадувала про неї. Вона особисто часто приходила до них, як секретар сільської ради, оскільки ОСОБА_5 часто змінювала заповіти.
Допитана за клопотанням позивачки свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснила, що проживала по сусідству з ОСОБА_16 в с. Красилівка. ОСОБА_5 орієнтовно в 1991 -1995 роках забрала до себе в с. Красилівку жити ОСОБА_11 , у зв`язку з тим, що остання зловживала спиртним. До цього ОСОБА_12 проживала в Гайвороні. ОСОБА_5 та ОСОБА_12 рідні сестри, вони проживали спільно у господарстві ОСОБА_5 в АДРЕСА_1 . За можливсті, ОСОБА_11 , доглядала ОСОБА_2 . Після смерті ОСОБА_14 , її поховання здійснювали ОСОБА_5 та ОСОБА_2 . Зі слів ОСОБА_5 їй відомо, що ОСОБА_12 та ОСОБА_5 рідні сестри. Про ОСОБА_3 вона ніколи не чула. 
Вислухавши позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Красилівка Бахмацького району Чернігівської області (а.с. 24). 
Згідно з довідкою за № 15-27/32, виданою 12.03.2025 року Красилівським старостинським округом Бахмацької міської ради Ніжинського району Чернігівської області, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 ; на момент смерті була зареєстрована одна (а.с. 25).
Згідно з заповітом від 19.08.1996 року ОСОБА_5 все своє майно заповідала ОСОБА_2 (а.с. 29).
Як вбачається з матеріалів справи спадкова справа після померлої ОСОБА_5 за № 513/2001 була відкрита за заявою ОСОБА_2 , якій 23.07.2021 року було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай), яка належала померлій на підставі сертифіката серії ЧН № 0147553 (а.с.26- 34). 
Згідно з довідкою за № 15-27/31, виданою 12.03.2025 року Красилівським старостинським округом Бахмацької міської ради Ніжинського району Чернігівської області, на день смерті ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ) була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ; на момент смерті з нею була зареєстрована ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 - сестра (а.с. 40). 
Листом від 08.10.2024 року за №1060/02-14 нотаріус Бахмацької державної нотаріальної контори відмовив ОСОБА_2 , яка є спадкоємцем за заповітом до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 згідно спадкової справи № 513/200, у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно посилаючись на те, що не було подано заяви про прийняття спадщини у шестимісячний строк після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 та не надано доказів, що ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є спадкоємцем за законом або за заповітом, а перебувала на утриманні ОСОБА_7 , (зі слів ОСОБА_2 ) у зв`язку з чим, відповідно до положень ст. 531 ЦК УРСР 1963 року та ст. 1272 ЦК України, вона вважається спадкоємицею, яка не прийняла спадщину. Крім того, сертифікат на право на земельну частку (пай) серії РН № 959306, виданий Бахмацькою районною державною адміністрацією 26.12.2003 року, тоді як ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_9 .
Вказаний сертифікат не входить до складу спадщини, оскільки право власності на нього набуте після смерті спадкодавця, а правоздатність фізичної особи припиняється у зв`язку з її смертю (а.с. 41). 
Листом від 18.01.2025 року за № 59/02-14 нотаріус Бахмацької державної нотаріальної контори відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно та повідомив ОСОБА_2 , яка є спадкоємцем за заповітом до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 згідно спадкової справи № 513/200, про те, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 відкрита спадкова справа 66/2024 у приватного нотаріуса Зеленського В.В. Ніжинського районного округу Чернігівської області; та зазначив про необхідність звернення до приватного нотаріуса Зеленського В.В. та надати докази на підтвердження того, що ОСОБА_5 є спадкоємцем за законом або за заповітом після померлої ОСОБА_6 (а.с. 42).
Згідно витягу зі Спадкового реєстру за № 79709253 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 30.10.2024 року заведена спадкова справа 66/2024 приватним нотаріусом Зеленським В.В. (а.с. 43). 
26.02.2025 року ОСОБА_2 звернулася до приватного нотаріуса Ніжинського районного нотаріального округу Чернігівської області Зеленського В.В. із заявою, в якій повідомила про те, що є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ( спадкова справа за № 513/2001), яка в свою чергу є спадкоємцем за законом та фактично прийняла спадщину шляхом спільного проживання та вступом в управління спадковим майном після смерті своєї рідної сестри ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка до смерті була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 ; виходяи з повідомлення Бахмацької державної нотарільної контори від 18.01.2025 року, просила долучити до матеріалів спадкової справи № 66/2004, заведеної щодо майна ОСОБА_6 23.05.1997 року, копії документів, доданих до заяви (а.с. 44). 
Як вбачається з повідомлення Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області за № 3-129/0-1372-24, на підставі розпорядження Бахмацької районної державної адміністрації № 221 від 17.06.1996 року ОСОБА_7 отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) серії РН № 959306 із земель колишнього КСП «Перемога» Гайворонської сільської ради Бахмацького райорну Чернігівської області, зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 777; державний акт на право власності на земельну ділянку взамін вищезазначеного сертифікату ОСОБА_7 не отримувала, державний акт не виготовлявся (а.с. 48, 65).
В книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Бахмацькою РДА по КСП «Перемога» за № 777 зазначена ОСОБА_7 , сертифікат за № РН № 959306 (а.с. 49).
Як вбачається зі змісту довідки за № 236, виданої 17.09.2024 року Красилівським старостинським округом Бахмацької міської ради Ніжинського району Чернігівської області, згідно погосподарської книги № за 1991-1995 роки за адресою: АДРЕСА_1 були зареєстровані та проживали: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 та її сестра ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; згідно погосподарської книги № 1 за 1996-2000 роки ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , а/з № 12 від 24.05.1997 року, а ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а/з № 26 від 12.12.1997 року (а.с. 50).
Згідно з довідкою за № 235, виданою 16.09.2024 року Красилівським старостинським округом Бахмацької міської ради Ніжинського району Чернігівської області, після смерті ОСОБА_17 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , 1908 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, але юридично не оформила до шести місяців (розпоряджалася особистими речами померлої, житловим будинком та присадибною ділянкою (а.с. 51). 
Згідно з погосподарськими книгами Красилівської сільської ради в господарстві ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , проживала ОСОБА_7 , сестра, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 50-55).
Відповідно довідки за № 03-21/4, виданої 10.01.2024 року Гайворонським старостинським округом Дмитрівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області, згідно особового рахунку за № НОМЕР_1 погосподарської книги № 1 за 1991-1995 роки, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_10 дійсно проживала в АДРЕСА_2 разом зі своїм сином ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_11 який помер ІНФОРМАЦІЯ_12 ; вибула 26.10.1995 року в с. Красилівка; номер закрито рішенням виконкому № 85 30.11.2000 року (а.с. 56).
Відповідно довідки за № 03-21/26, виданої 03.02.2025 року Гайворонським старостинським округом Дмитрівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області, згідно погосподарського обліку Гайворонської сільської ради за 1991 -1995 роки, особовий рахунок № НОМЕР_1 , головою двору домогосподарства за адресою АДРЕСА_2 був до 24.09.1991 року ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_11 (помер ІНФОРМАЦІЯ_12 ); після його смерті головою двору стала рахуватися його мати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , яка 26.10.1995 року вибула в с. Красилівка Бахмацького району. Номер закрито рішенням виконкому № 85 30.10.2000 року (а.с. 103). 
Згідно з повідомленням Державного архіву Чернігівської області за № 323/04-16 від 04.03.2025 року, в архівному фонді «Чернігівська духовна консисторія» у метричних книгах Покровської церкви с. Гайворон Конотопського повіту Чернігівської губернії виявлені наступні метричні записи: у метричній книзі за 1908 рік є метричний запис про народження № 47: народилася ОСОБА_18 «так у документі», дата народження ІНФОРМАЦІЯ_13 , мати ОСОБА_19 «так у документі»; у метричній книзі за 1915 рік є метричний запис про народження № 5, народилася ОСОБА_20 «так у документі», дата народження ІНФОРМАЦІЯ_4 , мати ОСОБА_19 «так у документі»; прізвища та по батькові народжених у документі не вказано; у метричних книгах Покровської церкви с. Гайворон Конотопського повіту Чернігівської губернії та церкви в ім`я Різдва Богородиці с. Красилівка Борзенського повіту Чернігівської губернії за 1908 -1915 роки метричних записів про народження ОСОБА_21 та ОСОБА_22 немає (а.с. 60). 
Згідно з повідомленням Державного архіву Чернігівської області за № 1142/04-16 від 08.07.2025 року на ім`я Л. Завгородньої книги реєстрації первинних актових записів цивільного стану про шлюб по Гайворонській, Дмитрівський та Красилівський сільрадах Бахмацького району Чернігівської області за 1941-1943 роки на зберігання до архіву не надходили й про їх місцезнаходження архів відомостей не має у зв`язку з чим архів не може видати довідку про шлюб у 1941-1943 роках ОСОБА_23 з ОСОБА_24 (а.с. 61). 
Згідно з повідомленням Державного архіву Чернігівської області за № С-1216 від 16.07.2025 року в архівному фонді «Відділ реєстрації актів цивільного стану Бахмацького районного управління юстиції Чернігівської області у книзі реєстрації первинних актових записів цивільного стану про шлюб по Красилівській сільраді Бахмацького району Чернігівської області за 1936 рік є актовий запис цивільного стану за № 21 від 03 серпня 1936 року: наречений ОСОБА_25 «так у документі», прізвище після шлюбу ОСОБА_26 ; наречена: ОСОБА_27 «так у документі», прізвище після шлюбу ОСОБА_26 , адреса шлюбної пари -с. Красилівка Бахмацького району Чернігівської області (а.с. 63).
Як вбачається з експертного висновку Українського бюро лінгвістичних експертиз за № 056/422/2 від 28.03.2025 року розбіжність в написаннях прізвища імені та по батькові ОСОБА_6 в документах, наданих на експертизу, є ідентичними (а.с. 64).
Відповідно до актового запису про смерть № 12, складеного 24.05.1997 року виконкомом Красилівської сільради Бахмацького району Чернігівської області, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженка с. Гайворон Бахмацького району Чернігівської області, померла ІНФОРМАЦІЯ_9 ; проживала в АДРЕСА_1 (а.с. 77).
Яке вбачається з матеріалів спадкової справи за № 513/2001, заведеної Бахмацькою державною нотаріальною конторою до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , спадщину після останньої прийняла спадкоємець за заповітом ОСОБА_2 ; звернулася до нотаріуса з відповідною заявою 23 липня 2001 року та 23 липня 2001 року отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай) на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0147553, належного спадкодавцю (а.с. 84-87).
Приватним нотаріусом Ніжинського районного нотаріального округу Чернігівської області Зеленським В.В. на підставі заяви ОСОБА_3 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 бабусі ОСОБА_6 , 30.10.2024 року заведено спадкову справу за № 66/2024 (а.с. 92).
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , який доводився батьком ОСОБА_28 та сином ОСОБА_6 , помер ІНФОРМАЦІЯ_12 (а.с. 92 зворот, 97,98).
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , зареєстрована та проживає в с. Хвилівка Ніжинського району Чернігівської області (а.с 67, 96 зворот).
Постановою від 13.10.2024 року приватний нотаріус Ніжинського районного нотаріального округу Чернігівської області Зеленський В.В. відмовив ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 бабусі ОСОБА_6 посилаючись на норми ст. 1270 ЦК України, відповідно до якої для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців (з 23 травня 1997 року по 23 листопада 1997 року), та на норми ст. 1269 ЦК України, відповідно до якої спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавацем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини; вказує, що ОСОБА_3 пропустила шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини за законом за правом представлення після померлого батька ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_12 та не надала документів, підтверджуючих фактичне прийняття спадщини після померлої ОСОБА_6 (а.с. 100).
Відповідно до абз. 2, 3 п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час закононодавство, зокрема відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.
Відповідно до пункту 4 перехідних положень ЦК України від 16.01.2003 № 435-ІУ цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України.
Положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. 
Таким чином, до відносин, що виникли необхідно застосовувати положення цивільного законодавства, що діяло на момент смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно із положеннями ст. ст. 524, 525, 526 ЦК УРСР (1963 р.) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця.
За приписами ст. 529 ЦК УРСР (1963 р.) спадкоємцями першої черги є в рівних частинах діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки та правнуки спадкодавця є спадкоємцям за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з батьків, хто був би спадкоємцем.
Згідно зі ст. 530 ЦК УРСР (1963 р.) при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують в рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку матері так і з боку батька (друга черга).
Стаття 548 ЦК УРСР (1963 р.) передбачає, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.
Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.
Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року №7 передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.
Як вбачається зі змісту  довідки за № 03-21/78, виданої 30.07.2024 року Гайворонським старостинським округом Дмитрівської селищної ради, після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та була зареєстровна за адресою АДРЕСА_2 , її онука ОСОБА_29 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , фактично прийняла спадщину до шести місяців (обробляла земельну ділянку, розпорядилася особистими речами померлої) (а.с. 99). 
Тому, відповідно до положень ст. 549 ЦК УРСР (1963 р), ОСОБА_3 , як спадкоємець першої черги за законом згідно зі ст. 529 ЦК України, вважається такою, що прийняла спадщину після померлої ОСОБА_6 ; нотаріусом заведено спадкову справу № 66/2024.
Відповідно до ст. 18 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії.
Як зазначено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду (справі № 202/825/18, провадження № 61-5703св23) від 18.12.2024 року при зверненні з позовними вимогами про встановлення факту родинних відносин із спадкодавцем та визнання права власності на спірне майно належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а в разі їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування.
Звертаючись до суду, позивачка оспорює право ОСОБА_3 , як спадкоємця, однак звернулася з позовом до Дмитрівської сільської ради, яка не є суб`єктом спірних відносин. В даному випадку наявний спір між позивачкою та ОСОБА_3 , а не між позивачем та органом місцевого самоврядування. При цьому, визначення ОСОБА_3 у статусі третьої особи фактично обмежує її процесуальні права, що суперечить принципам змагальності та рівності сторін, її права у даному процесі не забезпечені належним чином.
Як випливає зі змісту ст. ст. 51, 175 ЦПК на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому, суд, при розгляді справи має виходити зі складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. Якщо позивач помилився відносно обов`язку відповідача щодо поновлення порушеного права, суд має виходити із положень ст. 51 ЦПК України та з урахуванням ч. 5 ст. 12 ЦПК України, роз`яснити позивачеві право на заміну неналежного відповідача.
Таким чином, суд, як орган, на який покладено обов`язок вирішення справи відповідно до закону, має право й зобов`язаний визначити суб`єктний склад учасників процесу залежно від характеру правовідносин і норм матеріального права, які підлягають застосуванню. Це передбачено п. 1 ч. 1 ст. 189 ЦПК та іншими нормами процесуального права, які передбачають заміну неналежного відповідача чи залучення співвідповідачів.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. 
У своїй постанові від 17 квітня 2018 року в справі №523/9076/16 Велика Палата Верховного Суду вказала, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.
Законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів.
Ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згоден, але й просить про заміну неналежного відповідача належним.
З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи.
Як слідує з матеріалів справи позивач не подавала клопотання про заміну первісного відповідача належним відповідачем, незважаючи на те, що в ході підготовчого засідання судом з`ясовувалось питання щодо необхідності залучення в якості відповідача ОСОБА_3 (а.с. 149).
Пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у позові, що не позбавляє позивача права пред`явити позов до належного відповідача.
Суд зазначає, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
При цьому, за приписами ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.
За встановлених обставин щодо пред`явлення позову до неналежного відповідача позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню.
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно згідно вимог ст. 141 ЦПК України, якою визначено, що у разі відмови у задоволенні позову витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 258-259, 263 - 265 ЦПК України, суд 
У Х В А Л И В: 
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Дмитрівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3 , про встановлення фактів, що мають юридичне значення та визнання в порядку спадкування права на земельну частку (пай) відмовити повністю.
Позивач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Відповідач: Дмитрівська селищна рада, смт. Дмитрівка Ніжинського району Чернігівської області вул. Незалежності, 18, код ЄДРПОУ 04412395.
Третя особа: ОСОБА_3 , АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну і резолютивну частини) судове рішення, або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України. 
Повне судове рішення складено 03.04.2026 року. 

Суддя О.І. Глушко