1	Справа № 335/617/26  2/335/1148/2026 	

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 квітня 2026 року м. Запоріжжя 
Вознесенівський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді: Апаллонової Ю.В.,
за участю секретаря судового засідання: Шевченко К.В. 
представника позивача Панченка І.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав, -
ВСТАНОВИВ:
У січні 2026 року Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав.
В позовній заяві позивач зазначає, що на профілактичному обліку у відділі по Вознесенівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради (далі-відділ по району) з 17.12.2025 перебуває малолітній ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як такий, що опинився у складних життєвих обставинах.
Про дитину стало відомо з подання відділу поліції №1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області від 28.11.2025 №11753-205 про те, що дитина була 27.11.2025 доставлена співробітниками поліції до КНП «Територіальне медичне об`єднання «Здорова родина» Запорізької обласної ради за актом про покинуту чи знайдену дитину та її доставку через те, що мати дитина перебувала в стані алкогольного сп`яніння. 
В результаті проведеної відділом по району роботи з`ясовано, що згідно з довідкою про взяття ні облік внутрішньо переміщеної особи від 15.02.2023 №2304-5002579308, малолітній ОСОБА_1 разом із законним представником ОСОБА_2 має реєстрацію місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання дитини та матері за адресою: АДРЕСА_2 . Батько дитини помер в 2023 році. 
Відділом по району 01.12.2025 проведене обстеження умов проживання дитини з матір`ю за вищевказаною адресою. З`ясовано, що дитина проживала з матір`ю в двох кімнатах гуртожитку, в яких наявні необхідні меблі та побутова техніка, кімната потребує провітрювання, готових страв немає (зі слів матері, вона готує їжу на один день), для дитини було наявне місце для сну та приготування уроків, одяг, дитячі речі. З ОСОБА_2 проведена бесіда профілактично-виховного характеру, вона повідомила, що в той день, коли син потрапив до лікарні, вона випила горілку, оскільки перебувала у пригніченому стані через те, що тривалий час не може знайти роботу, доходом родини є грошова виплата як ВПО та пенсія по втраті годувальника. 
02.12.2025 на прийомі у відділі попо району з ОСОБА_2 проведено бесіду профілактично-виховного характеру, вона висловила бажання повернути сина в свою родину, про що написала відповідну заяву. В своїй заяві ОСОБА_2 визнає, що 27.11.2025 занадто багато вжила алкоголю через те, що не змогла знайти роботу протягом тривалого часу.
Заява ОСОБА_2 щодо надання згоди на повернення сина в її родину розглядалась на засіданні комісії з питань захисту прав дитини районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району 11.12.2025 в присутності матері дитини. Під час засідання мати дитини повідомила, що не працює, дитина часто гуляє без догляду дорослих, 27.11.2025 вжила занадто багато алкоголю через те, що не могла знайти роботу, через що сусід викликав поліцію, яка забрала дитину до лікарні, бо вона дуже була налякана та хвилювалась за здоров`я матері. Також членами комісії проведена телефонна бесіда з бабусею дитини з боку матері ОСОБА_3 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , і яка повідомила, що її донька - мати дитини, зловживала алкоголем, має ще доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,, вихованням і утриманням якої мати не займається, донька перебуває під опікою і мешкає разом із бабусею.
За підсумками засідання, враховуючи наявні документи по справі, думку дитини, комісія дійшла висновку про недоцільність на даний час повернення малолітнього ОСОБА_1 в родину матері, наявність підстав для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню до малолітнього ОСОБА_1 , передбачених п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України, та направлення позову до суду про позбавлення її батьківських прав. 
Дитину висловила бажання тимчасово влаштувати в свою родину ОСОБА_3 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_3 . Наказом служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради від 25.12.2025 №6744 малолітній ОСОБА_1 тимчасово влаштований в родину ОСОБА_3 . 
Згідно з даними Сайту судової влади України, ОСОБА_2 неодноразово притягалась до відповідальності, а саме: - постановою Великоновосілківського районного суду Донецької області від 25.07.2019 (справа №220/1574/19) ОСОБА_2 визнана винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП та піддана адміністративному стягненню у вигляді штрафу на користь Держави у розмірі 850,00 грн.; - постановою Великоновосілківського районного суду Донецької області від 25.08.2020 (справа №220/1312/20) ОСОБА_2 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді попередження; 4 - вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 30.05.2024 (справа №332/3231/24) ОСОБА_2 визнана винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 190 Кримінального кодексу України та їй призначене покарання у виді 200 годин громадських робіт. Вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 02.07.2025 (справа №332/3290/25) ОСОБА_2 визнана винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.190 Кримінального кодексу України та їй призначене покарання у виді 200 годин громадських робіт. Постановою Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя від 26.12.2025 (справа №335/12176/25) ОСОБА_2 визнана винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП і на неї накладено стягнення у вигляді адміністративного штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень. 
Враховуючи вищезазначене, систематичне вчинення правопорушень ОСОБА_2 та неналежне виконання нею батьківських обов`язків, районна адміністрація Запорізької міської ради по Вознесенівському району, як орган опіки та піклування, дійшла висновку про доцільність позбавлення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав по відношенню до малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
На підставі вищезазначеного просили суд стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , , аліменти на її утримання у розмірі 1/4 всіх сукупних доходів, але не менше, ніж 50% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав по відношенню до неповнолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою Вознесенівського районного суду м.Запоріжжя від 28.01.2026 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 
Ухвалою суду 24.03.2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі. 
Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася повідомлена належним чином клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, відзив до суду на позов не подано. 
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З урахуванням положень ст.ст. 223, 280 ЦПК України та думки позивача щодо заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та провести заочний розгляд справи.
13.04.2026 року суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення та з урахуванням складності справи ухвалив відкласти ухвалення та проголошення судового рішення, оголосивши дату та час його проголошення – 23.04.2026 року о 15:15 годині.
Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, перевіривши їх наявними в матеріалах справи доказами, суд дійшов такого висновку.
Відповідно до ст.4 ЦПК України, до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів має право звернутись кожна особа.
Відповідно до ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 150 СК України передбачені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини.
Згідно із ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей.
Стаття 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачає, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей.
У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.
Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов`язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо.
Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК . Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язкам.
Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.
Судом встановлено, що на профілактичному обліку у відділі по Вознесенівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради (далі-відділ по району) з 17.12.2025 перебуває малолітній ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як такий, що опинився у складних життєвих обставинах.
Про дитину стало відомо з подання відділу поліції №1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області від 28.11.2025 №11753-205 про те, що дитина була 27.11.2025 доставлена співробітниками поліції до КНП «Територіальне медичне об`єднання «Здорова родина» Запорізької обласної ради за актом про покинуту чи знайдену дитину та її доставку через те, що мати дитина перебувала в стані алкогольного сп`яніння. 
В результаті проведеної відділом по району роботи з`ясовано, що згідно з довідкою про взяття ні облік внутрішньо переміщеної особи від 15.02.2023 №2304-5002579308, малолітній ОСОБА_1 разом із законним представником ОСОБА_2 має реєстрацію місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання дитини та матері за адресою: АДРЕСА_2 . Батько дитини помер в 2023 році. 
Відділом по району 01.12.2025 проведене обстеження умов проживання дитини з матір`ю за вищевказаною адресою. З`ясовано, що дитина проживала з матір`ю в двох кімнатах гуртожитку, в яких наявні необхідні меблі та побутова техніка, кімната потребує провітрювання, готових страв немає (зі слів матері, вона готує їжу на один день), для дитини було наявне місце для сну та приготування уроків, одяг, дитячі речі. З ОСОБА_2 проведена бесіда профілактично-виховного характеру, вона повідомила, що в той день, коли син потрапив до лікарні, вона випила горілку, оскільки перебувала у пригніченому стані через те, що тривалий час не може знайти роботу, доходом родини є грошова виплата як ВПО та пенсія по втраті годувальника. 
02.12.2025 на прийомі у відділі по району з ОСОБА_2 проведено бесіду профілактично-виховного характеру, вона висловила бажання повернути сина в свою родину, про що написала відповідну заяву. В своїй заяві ОСОБА_2 визнає, що 27.11.2025 занадто багато вжила алкоголю через те, що не змогла знайти роботу протягом тривалого часу. 
10.12.2025 відділом по району здійснений вихід за адресою: АДРЕСА_2 . Потрапити до кімнати не виявилось можливим, оскільки двері ніхто не відчинив, двері виглядали зовнішньо пошкодженими (без замку), не зачинені. Зі слів адміністратора гуртожитку мати дитини часто вживає алкогольні напої, що підтверджують також і сусіди. В телефонній бесіді з ОСОБА_2 вона повідомила, що її немає вдома, її запрошено на засідання комісії з питань захисту прав дитини районної адміністрації Запорізької міської ради про Вознесенівському району 11.12.2025 о 10:00 год. 
Відділом по Олександрівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради в КНП «Територіальне медичне об`єднання «Здорова родина» Запорізької обласної ради проведена бесіда з дитиною щодо з`ясування його думки по поверненню в родину матері. Під час бесіди хлопчик повідомив, що не дуже хоче додому, йому добре і в лікарні, тому що він був в дитячій ігровій кімнаті. Станом на 03.12.2025 мати дитину в лікарні не відвідувала.
Відповідно до характеристики дитини від 09.12.2025, виданою Великоновосілківським закладом загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів №2 Великоновосілківської селищної ради, малолітній ОСОБА_1 є учнем 2-б класу вказаного закладу. Мати переважно виконує батьківські обов`язки щодо забезпечення здобуття дитиною освіти: батьківські збори відвідує, підтримує зв`язок із класним керівником. Якщо не відповідає на телефонний дзвінок учителя, протягом кількох годин зв`язується. Класний керівник спілкується із матір`ю дистанційно, виявів алкогольного сп`яніння на момент розмов не помічено. Коли ОСОБА_5 присутній на уроках в синхронному режимі, камеру обов`язково вмикає. 
Заява ОСОБА_2 щодо надання згоди на повернення сина в її родину розглядалась на засіданні комісії з питань захисту прав дитини районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району 11.12.2025 в присутності матері дитини. Під час засідання мати дитини повідомила, що не працює, дитина часто гуляє без догляду дорослих, 27.11.2025 вжила занадто багато алкоголю через те, що не могла знайти роботу, через що сусід викликав поліцію, яка забрала дитину до лікарні, бо вона дуже була налякана та хвилювалась за здоров`я матері. Також членами комісії проведена телефонна бесіда з бабусею дитини з боку матері ОСОБА_3 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , і яка повідомила, що її донька - мати дитини, зловживала алкоголем, має ще доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,, вихованням і утриманням якої мати не займається, донька перебуває під опікою і мешкає разом із бабусею. 
За підсумками засідання, враховуючи наявні документи по справі, думку дитини, комісія дійшла висновку про недоцільність на даний час повернення малолітнього ОСОБА_1 в родину матері, наявність підстав для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню до малолітнього ОСОБА_1 , передбачених п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України, та направлення позову до суду про позбавлення її батьківських прав. Дитину висловила бажання тимчасово влаштувати в свою родину ОСОБА_3 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_3 . Наказом служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради від 25.12.2025 №6744 малолітній ОСОБА_1 тимчасово влаштований в родину ОСОБА_3 .
Враховуючи, систематичне вчинення правопорушень ОСОБА_2 та неналежне виконання нею батьківських обов`язків, районна адміністрація Запорізької міської ради по Вознесенівському району, як орган опіки та піклування, дійшла висновку про доцільність позбавлення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав по відношенню до малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Частинами 1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Відповідно до ч. 5 ст. 19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Вирішуючи позовні вимоги про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав суд враховує вимоги ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка набула чинності для України 27.09.1991 року, де зокрема зазначено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. 
Таким чином, після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, суд дійшов переконання про обґрунтованість позовних вимог щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню до ОСОБА_1 оскільки достовірно встановлено, що відповідач не піклується про життя та здоров`я дитини, про його фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування; не спілкуються з ним; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, нехтуючи батьківськими правами та обов`язками. 
Також суд вважає, що рішення про позбавлення батьківських прав здатне забезпечити належний захист дитини, а мотиви для позбавлення батьківських прав є доречними і достатніми.
Зважаючи на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, оскільки цивільне судочинство згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, та відповідно до частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд дійшов висновку, з метою захисту прав та інтересів дитини, вимоги про позбавлення батьківських прав підлягають задоволенню, оскільки встановлено факт свідомого нехтування ОСОБА_2 своїми обов`язками, небажання змінювати свою поведінку.
Суд роз`яснює відповідачу, що згідно ч.1 ст.166 СК України, особа, яка позбавлена батьківських прав, втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною.
Суд також роз`яснює, що мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав (ч.1 ст.169 СК України), якщо дитина не була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом.
Крім того, згідно із ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від зобов`язання по утриманню дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може за вимогою позивача чи за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на утримання дитини.
Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.
Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
Як встановлено судом, відповідач є особою працездатного віку, даних щодо наявності на утриманні у відповідача інших непрацездатних осіб чи неповнолітніх дітей, осіб-інвалідів суду не надано, тому на думку суду, вона має можливість надавати позивачу матеріальну допомогу на утримання дітей.
Вирішуючи позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів, суд виходить з інтересів дитини та його потреб на достатній рівень життя та розвитку, та, з урахуванням всіх обставин справи та вимог ст. ст. 166, 182, 183 СК України, враховуючи, що дитина перебуває на утриманні бабусі ОСОБА_3 і влаштован в її родинуа відповідачем не надано доказів суду про надання матеріальної допомоги наї ї утримання у добровільному порядку, суд приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.
Згідно із ст. 191 СК України, аліменти з відповідача підлягають стягненню з дня подачі позову до суду, тобто з 20.01.2026 року.
Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів є обґрунтованими і підлягають задоволенню. 
У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави у розмірі 2662,20 гривень за вимоги майнового характеру та немайнового характеру.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 89, 141, 259, 264-265,280-284,430 ЦПК України, суд -
УХВАЛИВ:
Позов Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав, задовольнити.
Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , стосовно неповнолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньго ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 20.01.2026 року і до досягнення дитиною повноліття.
Допустити негайне виконання рішення суду у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 2662 гривні 40 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано до Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя протягом 30 днів з дня ухвалення рішення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його ухвалення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду або через Орджонікідзевського районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його ухвалення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повні відомості про сторін згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
- позивач: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району : м.Запоріжжя, вул. Сєдова, 5, ЄДРПОУ 37573115.
-відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,ІПН НОМЕР_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення складено 23.04.2026 року.

Суддя: Ю.В. Апаллонова