МЕТАЛУРГІЙНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ 

Справа № 210/7695/25 
Провадження № 2/210/661/26 

Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
04 березня 2026 року        м. Кривий Ріг

Суддя Металургійного районного суду міста Кривого Рогу Вікторович Н.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Дебт Коллекшн» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:
Позивач Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Дебт Коллекшн» в особі представника Пархомчук С.В. звернувся до Металургійного районного суду міста Кривого Рогу з вказаним позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування заявлених позовних вимог, представник позивача зазначив, що 28.01.2020 року між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 3433706665/223416 
про надання коштів на умовах споживчого кредиту який був укладений в електронному вигляді та підписаний за допомогою електронного підпису який був відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) та надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір Відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. На підтвердження видачі, Товариством, кредитних коштів, позивач надає інформаційну довідку, відповідно до якої 28.01.2020 року на картковий рахунок Відповідача було перераховано кредитні кошти в сумі 3500.00 грн. за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1, що в свою чергу являється доказом видачі кредитних коштів.31.05.2021 року між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» укладено договір факторингу №1-31/05/21 відповідно до умов 
якого первісний кредитор відступив до ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників в тому числі право вимоги за кредитним договором 3433706665/223416 від 28.01.2020 укладеним з ОСОБА_1 03.06.2021 року ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП», як новий кредитор, відповідно до умов договору відступлення права вимоги № 1-03/06/2021, відступив право вимоги за кредитним договором 3433706665/223416 від 28.01.2020 до ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» у зв`язку з чим останній набув права грошової вимоги до Відповідача. Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором, станом на 26.05.2025 року загальний розмір заборгованості за Кредитним договором становить 11723.25 грн., яка складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі 3500.00 грн; прострочена заборгованість за процентами в розмірі 8223.25 грн
Посилаючись на неналежне виконання ОСОБА_1 своїх грошових зобов`язань, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за укладеним договором в розмірі 11723,25 грн., а також відшкодувати понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору.
Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Металургійного районного суду міста Кривого Рогу від 04 грудня 2025 року вказана справа надійшла до провадження судді Вікторович Н.Ю.
Ухвалою суду від 25 грудня 2025 року відкрито провадження по вказаній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику з повідомленням сторін.
07 січня 2026 року відповідач ОСОБА_1 подала відзив на позовну заяву в якому зазначила, що відповідач заявляє про застосування наслідків спливу позовної давності, що є безумовною підставою для відмови у позові згідно з частиною 4 статті 267 ЦПК України, враховуючи, що кредитний договір було укладено 28.01.2020 року строком на 30 днів, а позивач звернуся до суду в грудні 2025 року, тобто, після спливу трьох річного строку звернення до суду з вказаним позовом. Крім того, відповідач стверджує, що первісним кредитором порушено процедуру ідентифікації та письмової форми договору, не доведено реальність правочину, не надано доказів переходу прав вимоги, у зв`язку з чим просила суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. 
Крім того, стосовно заявлених позивачем вимог про стягнення витрат на правову допомогу, відповідач посилаючись на вимоги ст. 137 ЦПК України зазначила, що заявлений розмір витрат є непропорційним та суперечить принципу розумності. 
Також, відповідач звернулась дол. суду з клопотанням про витребування доказів від позивача. 
08 січня 2026 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив в якій представник зазначив, що заявлене відповідачем застосування наслідків строку спливу позовної давності до заявлених вимог не відповідає вимогам закону, оскільки запровадження на всій території карантину є безумовною правовою підставою для продовження строків, визначених ст. 257 ЦК України. Вирішувати питання поважності пропуску такого строку не потрібно. Доводи відповідача щодо неукладеності кредитного договору є безпідставними та спростовуються наявними у справі доказами, що підтверджують факт укладення договору в електронній формі відповідно до вимог законодавства. Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі Відповідача для укладення такого Договору на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. На виконання пункту 1.4. Договору, перерахування коштів було здійснено первісним кредитором через платіжного провайдера - ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН» (Platon), яке надає первісному кредитору послуги з переказу коштів, зокрема на банківський рахунок Відповідача за реквізитами банківської картки, зазначеної ним під час реєстрації. Зазначені обставини підтверджуються листом ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН» з якого вбачається, що 29.01.2020 о 17:06:04 було проведено транзакцію на суму 3 500,00 грн, маска картки - НОМЕР_1 . За таких обставин Первісний кредитор належним чином виконав свої зобов`язання відповідно до умов кредитного договору, здійснивши перерахування кредитних коштів на банківську платіжну картку( НОМЕР_1 ), реквізити якої були надані самим Позичальником. 
Крім того, представник позивача надав детальний розрахунок нарахування процентів за користування кредитом посилаючись на узгодженні між первісним кредитором та відповідачем умови кредитного договору. 
Ухвалою суду від 08 січня 2026 року судом задоволено клопотання відповідача та витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» (ЄДРПОУ 43105510) первинні банківські документи (платіжні інструкції з відміткою банку про виконання або виписки з особового рахунку), що підтверджують факт перерахування коштів у розмірі 3 500,00 грн саме на рахунок, належний Відповідачу; технічні лог-файли (Audit Trail) інформаційно-телекомунікаційної системи Позивача (або первісного кредитора), які містять: IP-адресу, унікальний ідентифікатор пристрою (IMEI/ID) та точний час введення одноразового ідентифікатора для підпису договору; докази ідентифікації клієнта: копії документів або витяги з електронної системи, що підтверджують належність номера телефону НОМЕР_2 саме Відповідачу станом на 28.01.2020 р; належним чином завірений Витяг з Реєстру боржників, який є невід`ємною частиною договору відступлення права вимоги, та містить відомості щодо Відповідача (прізвище, сума, номер договору).
09 січня 2026 року на адресу суду надійшли заперечення відповідача на відповідь на відзив, в яких відповідач просила суд Визнати сплив позовної давності щодо вимог Позивача ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» та відмовити у позові в повному обсязі (ст. 267 ЦК України); визнати договір № 212151605 від 24.12.2020 р. неукладеним щодо Відповідача ОСОБА_1 , оскільки факт передачі коштів та волевиявлення Відповідача не доведено; визнати недопустимими та недоведеною обставину наявності заборгованості на підставі внутрішніх реєстрів Позивача, довідок провайдера Platon, витягів з «Реєстру транзакцій» та інших неналежних доказів; відмовити Позивачу у стягненні відсотків та інших сум, нарахованих поза межами строку дії кредиту або без належного підтвердження фактичної передачі коштів, зокрема за «пролонгацію» та штрафні санкції; відмовити Позивачу у стягненні судових витрат, пов`язаних з професійною правничою допомогою, оскільки відсутні докази їх реального понесення, необхідності та співмірності та визнати будь-які інші вимоги Позивача, не підтверджені первинними документами та належними доказами, недоведеними та відмовити у їх задоволенні.
12 січня 2026 року представник позивача звернувся до суду з клопотання про витребування доказів, ухвалою суду від 14 січня 2026 року клопотання представника позивача було задоволено та витребувано від Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» інформацію щодо наявності у ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) карткових рахунків відкритих у банку станом на 28.01.2020: інформацію щодо належності ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) карткового рахунку НОМЕР_1 ; виписку по рахунку за картковим рахунком НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ); інформацію щодо надходження 28.01.2020 на картковий рахунок НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) грошових коштів в сумі 3500,00 грн.
На виконання ухвали суду10 лютого 2026 року на адресу суду надійшла відповідь від Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк».
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів.
Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків.
Згідно зіст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Відповідно дост. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Як встановлено судом, 28 січня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Гоуфінгоу» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання фінансового кредиту №3433706665/223416. Відповідно до п. 1.1. Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі 3500.00 грн. 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Кредит надається строком на 30 днів, тобто до 26.02.2020. Строк дії договору 30 днів, але в будь-якому разі цей Договір діє до повного виконання Клієнтом своїх зобов`язань за цим Договором. (п. 1.2). За користування кредитом Клієнт сплачує Товариству 675,25 % (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 1,85 % (процентів) на добу. Тип процентної ставки - фіксована (п. 1.3). Кредит надається Клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної Клієнтом (п. 1.4). Датою укладення цього Договору вважається дата перерахування грошових коштів на банківський рахунок Клієнта (п, 1.5).
Публічна пропозиція (оферта) у розумінні статей 641, 644 ЦК України визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору, однак всі інші істотні умови які є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди, зазначено в Індивідуальній частині договору про надання фінансового кредиту - Кредитному договорі.
Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». Зокрема, в ст.13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутних послуг кредитодавцем i третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примiрнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особi, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дiй чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, i це роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 цього закону регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч.1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п. 12, ч. 1 ст. 3 Закону одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення вiд особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Таким ідентифікатором є СМС повідомлення з кодом, якай зазначений у тексті договору у розділі «Підписи сторiн».
Також, приписами ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Договір про надання фінансового кредиту №3433706665/223416 від 28 січня 2020 містить електронний підпис одноразовим ідентифікатором R9659.
Відповідно до Довідки про ідентифікацію за підписом заступника директора з операційних питань ТОВ «Гоуфінгоу» І.В.Іващенко, підтверджено, що клієнт ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , з яким укладено договір №3433706665/223416від 28.01.2020 ідентифікований Товариством з обмеженою відповідальністю «Гоуфінгоу». Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у форму одноразового ідентифікатора): здійснювалося в інформаційно-телекомунікаційній системі www. gofingo.com.ua, одноразовий ідентифікатор: R91659, час відправки ідентифікатору позичальнику: 28.01.2020, номер телефону/електронна пошта, на яку було відправлено ідентифікатор НОМЕР_2.
У постанові Верховного Суду від 20.05.2022 у справі № 336/4796/18, вказано, що для стягнення боргу недостатньо надати кредитний договір та розрахунок заборгованості, потрібно надати і докази видачі кредиту. Це може бути: меморіальний ордер, виписка по рахунку, заява на видачу готівки, платіжне доручення, тощо. Такі документи повинні відповідати положенням Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Якщо кредитор не подає такі документи з позовною заявою, то суд повинен відмовити в задоволенні позову через недоведеність наявності заборгованості.
Звертаючись до суду з вказаним позовом факт отримання відповідачем кредитних коштів позивач в позовній заяві обґрунтовував інформаційною довідкою ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН», однак, до матеріалів справи такої довідки позивачем долучено не було.
Натомість, на виконання ухвали суду про витребування доказів за клопотанням представника позивача було витребувано від Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» інформацію щодо наявності у ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) карткових рахунків відкритих у банку станом на 28.01.2020: інформацію щодо належності ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) карткового рахунку НОМЕР_1 ; виписку по рахунку за картковим рахунком НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ); інформацію щодо надходження 28.01.2020 на картковий рахунок НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) грошових коштів в сумі 3500,00 грн.
Відповідно до Листа вих.№20.1.0.0./7-260128/46439-БТ від 31.01.2026 наданого Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» судом встановлено, що станом на 28.01.2020 р. ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 наявні рахунки, зокрема, в банку емітовану карту № НОМЕР_1 ( НОМЕР_5 ). По рахунку № НОМЕР_1 ( НОМЕР_5 ) зарахування коштів на суму 3500 за період з 28.01.2020 по 28.01.2020 відсутнє. Вказана інформація підтверджується і випискою по рахунку за період 28.01.2020 - 28.01.2020.
У зв`язку з чим, жодних доказів щодо зарахування 28.01.2020 року кредитних коштів у розмірі 3500 грн. на вказаний відповідачем картковий рахунок НОМЕР_1 матеріали справи не містять.
У постанові Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16 зазначено, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.
Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.»
Тобто, для доведення існування ймовірної заборгованості та встановлення розміру даної ймовірної заборгованості відповідача перед первісним кредитором (а отже, і перед позивачем). Позивач зобов`язаний був надати банківські виписки, платіжні доручення, меморіальні ордери та/або інші первинні бухгалтерські документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та Фінансову звітність».
Окрім того, як встановлено ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах; встановлених договором; а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.
Більше того, відповідно до абз.2 ч.1 ст.1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Тобто, для того щоб стягувати з Відповідача якусь уявну заборгованість Позивач зобов`язаний був довести належними та допустимими доказами (первинними бухгалтерськими документами, оформленими відповідно до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та Фінансову звітність в Україні») сам Факт надання коштів відповідачу первісним кредитором, що зроблено не було.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»: «1. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Залежно від характеру господарської операції та технології обробки облікової інформації до первинних документів можуть включатися додаткові реквізити (печатка, номер документа, підстава для здійснення операції тощо).»
За відсутності вищевказаних первинних документів суд позбавлений можливості з`ясувати дійсні обставини щодо отримання кредитних коштів та розміру заборгованості, тому у задоволенні позову слід відмовити.
Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню судові витрати понесені позивачем не підлягають відшкодуванню.
На підставі вищевикладеного і керуючись ст.ст.7, 9, 11-13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:
У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Дебт Коллекшн» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Н. Ю. Вікторович