Справа № 485/2341/25
Провадження №2/485/64/26

РІШЕННЯ
іменем України

01 квітня 2026 року м. Снігурівка
Суддя Снігурівського районного суду Миколаївської області в складі:
головуючої судді Бодрової О.П.,
за участю секретаря судового засідання Літвінової Д.Ю.,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Снігурівка цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовною заявою ОСОБА_1 , від імені якої діє ОСОБА_2 , до Широківської сільської ради Миколаївської області, треті особи: Снігурівська державна нотаріальна контора Миколаївської області, ОСОБА_3 , про визнання права власності на спадкове майно за законом,
установив:
Описова частина
Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача
У грудні 2025 року ОСОБА_2 , який діє від імені ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до Широківської сільської ради Миколаївської області, треті особи: Снігурівська державна нотаріальна контора Миколаївської області, ОСОБА_3 , про визнання права власності на спадкове майно.
В обґрунтування позову, з урахуванням його уточнення, зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивачки – ОСОБА_4 . Після його смерті відкрилася спадщина на майно, яке складається з житлового будинку АДРЕСА_1 , земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, розташованої на території Червонодолинської сільської ради в межах с. Широке, площею 0,14 га, земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в межах с.Широке Баштанського (колишнього Снігурівського) району Миколаївської області, площею 0,22 га. Позивачка та її донька ОСОБА_3 є спадкоємцями за законом, фактично прийняли спадщину, оскільки були зареєстровані та проживали зі спадкодавцем, заведено спадкову справу. Вважає, що є власницею спадкового майна в силу вимог закону. ОСОБА_3 не бажає приймати спадщину. З метою оформлення спадкових прав, вона звернулась до Снігурівської державної нотаріальної контори, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що договір купівлі-продажу написаний олівцем. З огляду на вказане, змушена звернутись до суду з даним позовом, оскільки вважає, що її спадкові права порушені.
Відзив на позовну заяву до суду не надходив.
Інші процесуальні дії у справі
Суддя Снігурівського районного суду Миколаївської області своєю ухвалою від 15 грудня 2025 року вказану позовну заяву залишила без руху /а.с.32-33/.
Суддя Снігурівського районного суду Миколаївської області своєю ухвалою від 12 січня 2026 року вказану позовну заяву прийняла до розгляду та відкрила провадження у справі в порядку загального позовного провадження /а.с.42-43/.
Позиції учасників справи
У судове засідання позивачка не з`явилася, представник позивачки надав суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги просили задовольнити з підстав наведених у позові. Також, у позовній заяві, просили суд не стягувати з відповідача понесені судові витрати. Заперечень щодо розгляду справи у підготовчому судовому засіданні не мали.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав заяву про слухання справи у їх відсутності, заявлені позовні вимоги визнають та не заперечують щодо їх задоволення.
Третя особа ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, щодо задоволення позовних вимог заперечень не мала.
Представник Снігурівської державної нотаріальної контори Миколаївської області у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у їх відсутності.
З урахуванням вищезазначеного, суд вважає за можливе провести розгляд справи у судовому засіданні за відсутності сторін на підставі наявних у справі письмових доказів та, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Згідно з ч.4 ст.200 ЦПК України суд за результатами підготовчого провадження ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
За таких обставин, суд ухвалив слухати справу в підготовчому судовому засіданні.
Мотивувальна частина
Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини
Суд, вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, приходить до такого.
Суд встановив, що згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу №00049954517 від 11.03.2025, 07 лютого 1963 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладено шлюб, про що виконавчим комітетом Солобковецької сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області складено відповідний актовий запис №5. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини – ОСОБА_1 /а.с.18-19/.
Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 15 червня 2021 року Снігурівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що складено відповідний актовий запис №338.
На підставі договору купівлі та продажу житлового будинку від 30 червня 1982 року, ОСОБА_6 продала, а ОСОБА_4 купив житловий будинок у селі Широке Снігурівського району Миколаївської області, житлова площа якого 32 кв.м. Договір зареєстровано у книзі нотаріальних дій за №8 /а.с.5-6/.
Згідно довідки виконкому Широківської сільської ради Миколаївської області №802 від 28.10.2024, встановлено, що в наслідок ворожих артобстрілів селища Широке було зруйновано будівлю ЦНАПу та внаслідок пожежі повністю були знищені меблі, оргтехніка та всі документи, які були в будівлі. Тому виконавчий комітет сільської ради немає можливості надати дублікат Договору купівлі-продажу житлового будинку, за адресою: АДРЕСА_1 /а.с.4/.
Згідно державного акту на право приватної власності на землю серії МК від 13 квітня 1994 року, на підставі рішення Червонодолинської сільської Ради народних депутатів від 13.02.1993, ОСОБА_4 належить земельна ділянка для обслуговування житлового будинку площею 0,14 га, яка розташована на території Червонодолинської сільської ради в межах с.Широке. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №387 /а.с.9-10/.
За даними державного акту на право власності на земельну ділянку серії МК №066415 від 08 липня 2005 року, на підставі рішення Червонодолинської сільської ради №4 від 25.07.2003, ОСОБА_4 є власником земельної ділянки площею 0,22 га у межах згідно з планом, з кадастровим номером 4825785005:32:009:0093, яка розташована в с.Широке Снігурівського району Миколаївської області, для ведення особистого селянського господарства. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010502302227 /а.с.7-8/.
Відповідно до довідки виконкому Широківської сільської ради Баштанського району Миколаївської області від 08.08.2024, ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 1982 року по день своєї смерті, виписаний та знятий з реєстраційного обліку ІНФОРМАЦІЯ_2 як померлий. Разом з ним з вказаною адресою на момент його смерті проживали та були зареєстровані: дружина ОСОБА_1 з 1982 року, донька ОСОБА_3 з 1982 року /а.с.15/.
Згідно акту комісійного обстеження об`єкта, пошкодженого внаслідок збройної агресії Російської Федерації від 18.10.2024, встановлено, що житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , 12.04.2022 внаслідок артилерійського обстрілу було пошкоджено /а.с.11-14/.
За даними довідки виконкому Широківської селищної ради Миколаївської області №69 від 23.03.2026, встановлено, що в результаті збройної агресії російської федерації в 2022 році було знищено приміщення сільської ради за адресою АДРЕСА_2 . Знищено оргтехніку, мебель, документи (погосподарські книги) та інше.
Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, до складу якої увійшли: житловий будинок з госпбудівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; земельна ділянка, розміром 0,1400 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруджень, розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; земельна ділянка, розміром 0,2200 га, для ведення особистого селянського господарства, розташована за адресою: АДРЕСА_1 . 
Після смерті ОСОБА_4 заведено спадкову справу №53/2025 від 14.03.2025 /а.с.66-73/. 
Так, з спадкової справи вбачається, що з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 звернулася його дружина ОСОБА_1 . 
З довідки, яка видана виконкомом Широківської сільської ради вбачається, що ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 1982 року по день своєї смерті, виписаний - знятий з реєстраційного обліку ІНФОРМАЦІЯ_2 як померлий. Разом з ним за вказаною адресою на момент його смерті проживали та були зареєстровані: дружина ОСОБА_1 з 1982 року та дочка ОСОБА_3 з 1982 року. 
ОСОБА_3 не бажає приймати спадщину після смерті батька ОСОБА_4 , про що надала відповідну заяву.
З матеріалів спадкової справи слідує, що спадкодавець заповіт не складав. 
Отже, інші спадкоємці відсутні.
Згідно постанови завідувача Снігурівської державної нотаріальної контори №164/02-31 від 14.03.2025, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з неналежним оформленням правовстановлювального документу на нерухоме майно.
За даними інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (номер інформаційної довідки 465423213 від 24.02.2026, 470856803 від 01.04.2026), відомості щодо належних ОСОБА_4 прав на нерухоме майно відсутні.
За даними інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (номер інформаційної довідки 465422488 від 24.02.2026), відомості щодо земельної ділянки з кадастровим номером 4825785005:32:009:0093 відсутні.
За даними інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (номер інформаційної довідки 465421612 від 24.02.2026), відомості щодо права власності за адресою: АДРЕСА_1 , відсутні. 
Норми права, які застосував суд
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Положеннями ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.
Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.
Статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 1261-1265 ЦК України У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки; у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері; у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця; у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини; у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення, а також одержують утриманці спадкодавця, які не були членами його сім`ї.
Відповідно до ч. 1, 5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, а відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців з дня відкриття спадщини не заявив про відмову від неї.
Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до п. 37 Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Виходячи зі змісту наведеного, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.
Відповідно до ч.1 ст.182 ЦК право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.
За частиною другою ст. 331 ЦК якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту такої реєстрації.
Cтаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого права, яке у відповідності до вимог ст. 20 цього кодексу особа здійснює на свій розсуд, а стаття 16 Цивільного кодексу визначає способи захисту цивільних прав, одним з яких є визнання відповідного права.
Законодавцем встановлений певний порядок набуття права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Лише у випадку неможливості оформлення права власності на спадщину в нотаріальному порядку, спадкоємець має право на судовий захист свого невизнаного, оспорюваного чи порушеного права.
Позивач використала всі можливості нотаріального оформлення свого права на спадщину, але їй було відмолено з наданням правового обґрунтування.
Згідно ст. 66-69 Закону України «Про нотаріат», п. 4.15 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затв. наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.
Відповідно до п. 23 Постанови Пленум Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Пунктом 24 даної Постанови зазначено, що за відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
У відповідності до п.1.глави 8 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, нотаріуси не приймають для вчинення нотаріальних дій документи, які не відповідають вимогам законодавства або містять відомості, що принижують честь, гідність та ділову репутацію фізичної особи або ділову репутацію юридичної особи, які мають підчистки або дописки, закреслені слова чи інші незастережені виправлення, документи, тексти яких неможливо прочитати внаслідок пошкодження, а також документи, написані олівцем.
Відповідно до ст.47 Закону України «Про нотаріат», для вчинення нотаріальних дій не приймаються документи, які не відповідають вимогам законодавства або містять відомості, що принижують честь, гідність та ділову репутацію фізичної особи або ділову репутацію юридичної особи, які мають підчистки або дописки, закреслені слова чи інші незастережні виправлення, документи, тексти яких неможливо прочитати внаслідок пошкодження, а також документи, написані олівцем.
Отже в позасудовому порядку отримати спадщину спадкоємець позбавлений можливості.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що написання договору купівлі та продажу житлового будинку олівцем, з урахуванням об`єктивної неможливості витребувати оригінал такого договору або його дублікату, не є підставою для позбавлення позивача права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 .
Окрім того, переоформлення державного акта і його реєстрація при спадкуванні права власності на земельну ділянку, відповідно до вимог ст. 1299 ЦК України та ст. 125 ЗК України, є процедурою для подальшого набуття права власності на цю земельну ділянку після отримання свідоцтва про право на спадщину.
До переоформлення державного акта на земельну ділянку і його реєстрації, виходячи з умов частини 5 статті 1268 ЦК України, спадкоємець має певні майнові права на цю ділянку, які засвідчуються свідоцтвом про право на спадщину.
Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Вимогами п. а, ч.3 ст.152 ЗК України передбачено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав.
Згідно з ст. 1 Закону України «Про державний земельний кадастр», державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами; державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.
Окрім того, згідно ч. 2 ст.373 ЦК України право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на земельну ділянку набувається і здійснюється відповідно до закону.
Відповідно до ч. 1 ст.377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужування (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених Земельним кодексом України. Істотною умовою договору, який передбачає перехід права власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, який розміщений на земельній ділянці і перебуває у власності відчужувана, є умова щодо одночасного переходу права власності на таку земельну ділянку (частку у праві спільної власності на неї) від відчужувана (попереднього власника) відповідного об`єкта до набувача такого об`єкта.
Відповідно до ч. 1 ст.120 ЗК України, у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення.
Окрім того, пунктом «е» частини першої статті 141 ЗК України передбачено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці.
При цьому, при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини визначає: кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Так, Європейській суд з прав людини вказував, що поняття «майно» в розумінні статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод охоплює поняття «правомірні очікування» тобто законні сподівання вчиняти певні дії відповідно до виданого державними органами дозволу (Справа «Пайн Велі Девелопмент Лтд. та інші проти Ірландії»).
Суд неодноразово підкреслював особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії», «Онер`їлдіз проти Туреччини», «Megadat.com S.r.l. проти Молдови», «Москаль проти Польщі»). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах «Лелас проти Хорватії», «Тошкуце та інші проти Румунії») і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси ( рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини», «Беєлер проти Італії»).
Принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість («Москаль проти Польщі»).
Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» та у справах «Ґаші проти Хорватії», «Трґо проти Хорватії»).
Отже, такі ситуації вимагають від органів правосуддя, враховуючи вимоги Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, вирішення справ з урахуванням не лише національного законодавства, але й Конвенції та практики ЄСПЛ.
Приймаючи до уваги, що іншої форми захисту прав на спадкове майно, окрім визнання права власності на нього, позивачка не має, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. 
На прохання позивача, суд не стягує понесені судові витрати з відповідача.
На підставі викладеного, ст.392 ЦК України, керуючись ст. 10, 12, 81, 200, 258, 263-265, 268 ЦПК України, суд
ухвалив:
Задовольнити позовну заяву ОСОБА_1 , від імені якої діє ОСОБА_2 , до Широківської сільської ради Миколаївської області, треті особи: Снігурівська державна нотаріальна контора Миколаївської області, ОСОБА_3 , про визнання права власності на спадкове майно за законом.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , який належав померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 на підставі договору купівлі та продажу житлового будинку від 30 червня 1982 року, зареєстрованого у книзі нотаріальних дій за №8.  
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, площею 0,14 га, що розташована на території Червонодолинської сільської ради в межах с.Широке, яка належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , згідно державного акту на право приватної власності на землю серії МК, виданого 13.04.1994 на підставі рішення Червонодолинської сільської Ради народних депутатів від 13 лютого 1993 року, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №387. 
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 0,22 га, з кадастровим номером 4825785005:32:009:0093, що розташована в с.Широке Снігурівського (нині Баштанського) району Миколаївської області, яка належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії МК №066415, виданого 08.07.2005 на підставі рішення Червонодолинської сільської ради №4 від 25.07.2003. 
На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне рішення складено 01 квітня 2026 року.

Учасники справи:
Позивач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .
Відповідач: Широківська сільська рада Миколаївської області, код ЄДРПОУ 04377049, адреса: вул.Шкільна, 15-А, с.Широке Баштанського району Миколаївської області.
Треті особи: Снігурівська державна нотаріальна контора Миколаївської області, код ЄДРПОУ 02892863, адреса: вул.Незалежності, 106, м.Снігурівка Баштанського району Миколаївської області.
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя           О.П.Бодрова