Справа № 692/145/26
Провадження № 2/692/324/26
23.04.26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 квітня 2026 року     с-ще Драбів

Драбівський районний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді   Левченко Л.О.,
за участю секретаря   Савенко О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, 
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. 
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Перед смертю матері позивач отримала сповіщення про загибель рідного брата ОСОБА_5 , який проходив військову службу та тривалий час перебував у статусі зниклого безвісти за особливих обставин військовослужбовця. Подальша смерть матері стала для позивача другою тяжкою втратою, що призвело до психоемоційного стресу, дезорієнтації та пригніченості, що унеможливило своєчасне вчинення юридичних дій. Також позивачці не було відомо про наявність заповіту матері на її користь. Окрім того, у вказаний період стан здоров`я позивачки погіршився та вона проходила лікування. За сукупності вказаних обставин позивач пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини. Вказує, що у січні 2026 року від органу місцевого самоврядування отримала відомості про наявність заповіту матері та 19.01.2026 звернулась до приватного нотаріуса Кравченка С.В., який вивчивши документи виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку пропуском строку на прийняття спадщини. Зазначає, що згідно довідки виконавчого комітету Шрамківської сільської ради на час смерті ОСОБА_4 проживала з відповідачем ОСОБА_2 . Вважає, що надання додаткового строку для подання заяви на прийняття спадщини не порушує прав інших осіб, відповідає волі спадкодавця, вираженій у заповіті та узгоджується з принципами справедливості, розумності, добросовісності.
Тому просить надати їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном в два місяці з дня набрання рішенням законної сили.
Ухвалою суду від 11.02.2026 провадження по справі відкрито, призначено підготовче судове засідання. 
03.03.2026 від позивача ОСОБА_1 надійшло клопотання про залучення співвідповідача, яке було задоволено судом та ухвалою суду від 04.03.2026 до участі у справі залучено у якості співвідповідача ОСОБА_3 . 
Від відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відзиви на позов не надходили.
30.03.2026 від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про долучення доказів до матеріалів справи.
Ухвалою суду від 30.03.2026 підготовче провадження закрито, справа призначена до розгляду по суті.
У судове засідання 17.04.2026 позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Пух С.Л. не прибули, від представника надійшла зава за вх. №2513/26-Вх від 17.04.2026, у якій та позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, розгляд справи проводити за відсутності позивача та її представника, судові витрати залишити за позивачем.
У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не прибув, заяв та клопотань не надсилав, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином.
У судове засідання відповідач ОСОБА_3 не прибув. У матеріалах справи мається заява його представника адвоката Пасіченко К.П., у якій та вказала, що проти задоволення позовних вимог не заперечує, просить врахувати нетривалий проміжок часу від дати спливу шестимісячного строку на подання спадщини до дати фактичного звернення позивача до нотаріуса та той факт, що померла ОСОБА_4 за життя склала заповіт, яким усе своє майно заповіла позивачу, окрім земельної ділянки, яку успадкував ОСОБА_3 також просила не стягувати судові витрат з ОСОБА_3 , оскільки той не допустив порушення або невизнання спадкових прав позивача.
Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Визнання відповідачем ОСОБА_3 пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому може бути прийнято судом.
Дослідивши надані позивачем письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.
Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Судом встановлено, що відповідно копії свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 , виданого 12.07.1975 Митлашівською сільською радою Драбівського району Черкаської області, ОСОБА_6 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 та її батьками вказані ОСОБА_7 та ОСОБА_4 .
Згідно відомості щодо актового запису про шлюб з сервісу «Дія» ОСОБА_6 змінила прізвище на « ОСОБА_8 » внаслідок укладення шлюбу з ОСОБА_9 , актовий запис № 1, складений 03.05.1998 Остапівською сільською радою Драбівського району Черкаської області. 
Згідно копії свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 від 07.07.2025, виданого виконавчим комітетом Шрамківської сільської ради Золотоніського району Черкаської області, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 69 років у с-щі Драбів, Золотоніського району Черкаської області.
Згідно копії свідоцтва про смерть серія НОМЕР_3 , виданого 13.08.2025 Золотоніським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_5 у віці 44 роки у населеному пункті Новоолександрівка Донецька область.
Згідно довідки виконавчого комітету Шрамківської сільської ради Золотоніського району Черкаської області № 10 від 14.01.2026 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , до дня смерті проживала за адресою: АДРЕСА_1 та мала такий склад сім`ї: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , син.
Згідно копії договору купівлі-продажу будинковолодіння від 28.03.2000, посвідченого приватним нотаріусом Драбівського районного нотаріального округу Бірюком О.В., зареєстрованого в реєстрі за № 395, ОСОБА_10 продала, а ОСОБА_4 купила будинок за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно Протоколу МРТ поперекового відділу хребта № 7566 ОСОБА_1 проходила обстеження у ТОВ «Німецький діагностичний центр» 25.08.2025.
Згідно скріншоту робочого столу за запитом знайдено медичний висновок про тимчасову непрацездатність у зв`язку з захворюванням або травмою загального характеру КНП «Драбівський центр МПСД» Драбівської селищної ради, дійсний з 19.12.2025 по 23.12.2025, РНОКПП: НОМЕР_4 .
Згідно копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 5/02-31 від 19.01.2026, приватним нотаріусом Золотоніського районного нотаріального округу Черкаської області Кравченком С.В. відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно, яке належить ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки пропущено термін на прийняття спадщини, так як ОСОБА_1 не знала про існуючий заповіт, який ОСОБА_4 склала на її ім`я. 
З копії спадкової справи № 49/2025 вбачається, що вона заведена після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , приватним нотаріусом Золотоніського районного нотаріального округу Черкаської області Кравченком Сергієм Валерійовичем на підставі заяви ОСОБА_3 , який вказав, що спадщину після смерті ОСОБА_4 приймає за її заповітом, посвідченим 19.07.2023, зареєстрованим в книзі для запису нотаріальних дій від № 7-9.
Згідно наявного у матеріалах справи заповіту від 19.05.2023, посвідченого старостою сіл Свічківка, Хомівщина, Остапівка, Ковтунівка Шрамівкської сілськьої ради Золотоніського району Черкаської області Чечотом Ю.Г., зареєстрованого в книзі для запису нотаріальних дій під № 7-9, ОСОБА_4 зробила розпорядження на випадок смерті, та заповіла земельну ділянку площею 3,6268га, кадастровий номер 7120687600:03:001:0130, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ОСОБА_3 . 
Згідно наявного у матеріалах справи заповіту від 31.05.2021, посвідченого старостою сіл Свічківка, Хосівщина, Остапівка, Ковтунівка Шрамівкської сілськьої ради Золотоніського району Черкаської області Чечотом Ю.Г., зареєстрованого в книзі для запису нотаріальних дій під № 7-7, ОСОБА_4 зробила розпорядження на випадок смерті, та заповіла все своє майно дочці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Також у матеріалах справи наявна заява ОСОБА_1 від 19.01.2026, у якій та вказала, що спадщину після смерті матері ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка залишилась після її смерті незалежно від то чого вона складається, хоче прийняти у зв`язку з тим, що виявився заповіт на її ім`я, посвідчений ОСОБА_11 старостою сіл Свічківка, Хомівщина, Остапівка, Ковтунівка Шрамівкської сільської ради Золотоніського району Черкаської області 31.05.2021 за реєстровим номером 7-7.
Згідно довідки виконавчого комітету Шрамківської сільської ради Золотоніського району Черкаської області № 32 від 30.03.2026 в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого була ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований але фактично не проживає з 2009 року по даний час її син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який за інформацією родичів постійно проживає у російській федерації.
Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та спадщину після її смерті прийняв відповідач ОСОБА_3 в частині визначеній заповітом від 19.05.2023 шляхом звернення до нотаріуса з відповідною заявою. Своїм спадкоємцем на належне майно, не охоплене заповітом від 19.05.2023, ОСОБА_4 визначила ОСОБА_1 у заповіті від 31.05.2021, з якою разом не була зареєстрована та не проживала та яка протягом шестимісячного терміну з дня смерті ОСОБА_4 спадщину не прийняла, до нотаріальної контори або в орган місцевого самоврядування з відповідною заявою не звернулась. Підставами пропуску строку на прийняття спадщини вказала необізнаність про наявність заповіту, погіршення стану здоров`я та отримання незадовго до смерті спадкодавця сповіщення про загибель брата, що у сукупності вплинуло на стан позивача.
Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України).
Зміст статті 89 ЦПК України визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Так, для прийняття спадщини спадкоємцем, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, необхідно особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, згідно ст. 1269 ЦК України. При цьому, такі дії повинні бути вчинені у встановлений законом для прийняття спадщини строк.
Пропуск такого строку, позбавляє спадкоємця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору, який пропущено з поважних причин, і потребує пред`явлення нею позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.
Наведені положення у повній мірі відповідають Правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 6 лютого 2013 року в справі № 6-167цс12.
Відповідно до статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповіт є одностороннім правочином, оскільки залежить виключно від волі заповідача. Заповіт лише спрямовується на виникнення у спадкоємця прав та обов`язків, але до моменту смерті не створює їх у нього. Розпорядження, яке міститься у заповіті, набирає чинності лише у разі смерті заповідача.
Призначення спадкоємцем є правом заповідача, визначеним частиною першою статті 1235 ЦК України.
Згідно ч. 1,2 ст. 1236 ЦК Уукраїни заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини.
За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).
Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.
Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України.
Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.
Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17, у постановах Верховного Суду від 01 квітня 2019 року у справі №643/3049/16-ц (провадження № 61-39398св18), від 11 листопада 2020 року у справі № 750/262/20 (провадження№ 61-14038св20), від 03 березня 2020 року у справі № 145/148/20 (провадження № 61-16153св20) та інших.
Необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, що відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17,від 26 липня 2021 року по справі № 405/7058/19.
У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права.
Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховним Судом України від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17.
Про свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права та поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини у випадку доведеності факту необізнаності спадкоємця про існування заповіту вказано також у постановах Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі № 642/2539/18-ц, від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, від 28 жовтня 2019 року у справі № 761/42165/17, від 06 червня 2018 року у справі № 315/765/14-ц, що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах.
Позивач пропустила встановлений строк для прийняття спадщини, тому вправі звернутись в суд з позовом для визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини.
У постанові від 26.06.2024 у справі № 686/5757/23 Велика Палата Верховного Суду висновує, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, а у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Проте це стосується обставин, за яких заповіт є єдиною підставою спадкування і незнання про його існування не вимагає від спадкоємця вчинення дій щодо прийняття спадщини. Спадкоємець за законом, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини у встановлений шестимісячний строк з часу відкриття спадщини. Тож необізнаність про наявність заповіту може вважатися поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини тільки для осіб, які не є спадкоємцями за законом першої черги або кожної наступної черги спадкоємців за законом, у разі їх обізнаності про відсутність спадкоємців попередньої черги, які набували право на спадкування за законом.
Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст. 89 ЦПК України докази в їх сукупності, оскільки позивач є спадкоємцем за законом першої черги, пропустила строк прийняття спадщини і пропуск строку є незначним, то суд вважає за необхідне визнати причини пропуску строку подачі заяви про прийняття спадщини спадкоємцем поважними, а позов задовольнити і визначити їй додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини.
Задовольняючи позов суд враховує, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними.
Факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування.
Крім того, суд звертає увагу на те, що визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не вирішує питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину.
На підставі викладеного, враховуючи те, що відновлення права на прийняття спадщини позивачем не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, а також відсутність заперечень з боку відповідачів та визнання відповідачем ОСОБА_3 позову у повному обсязі, що є самостійною підставою задоволення позову, суд приходить висновку, що позовні вимоги щодо визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.
Суд вважає, що достатнім для подачі заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори у даному випадку є строк – два місяці з моменту вступу рішення у законну силу.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України враховуючи клопотання сторони позивача суд залишає судовий збір за позивачем.
Керуючись ст.ст. 206, 258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, ст. ст. 1265, 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України, суд 
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 - задовольнити.
Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном два місяці з дня набрання рішенням законної сили.
Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів в порядку визначеному ст.ст. 354-356 ЦПК України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Л.О. Левченко

Повний текст рішення виготовлений 23 квітня 2026року.