ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/235/26	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №707/3799/25 	Морозов В. В. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Новіков О. М. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2026 року м. Черкаси 

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів Новікова О. М., Василенко Л. І., Карпенко О. В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Гудзя Олександра Сергійовича на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 05 листопада 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, –

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , через свого представника – адвоката Гудзя О.С., звернувся до суду з вказаним позовом, обгрунтовуючи його тим, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Черкаського районного суду від 02 вересня 2013 року у цивільній справі №707/1657/13-ц з позивача на користь відповідача стягувалися аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , щомісячно у розмірі 486 грн. 00 коп., починаючи з 13 червня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття.
Рішенням Черкаського районного суду від 29 жовтня 2018 у цивільній справі № 707/1526/18 змінено спосіб стягнення аліментів, які стягуються на підставі рішення Черкаського районного суду від 02 вересня 2013 року у справі № 707/1657/13-ц зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 , у твердій грошовій сумі в розмірі 486 (чотириста вісімсот шість) гривень на стягнення у частці та стягувались аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення донькою повноліття.
Після ухвалення зазначеного рішення сімейне становище позивача істотно змінилося. Зокрема, ІНФОРМАЦІЯ_2 у нього народилася друга дитина – дочка ОСОБА_4 , матір`ю якої є його теперішня дружина ОСОБА_5 . Таким чином, у позивача з`явився новий обов`язок щодо матеріального утримання ще однієї дитини. Це істотно впливає на його фінансові можливості, оскільки обов`язок утримувати дітей передбачений ст. 180 Сімейного кодексу України, а розмір аліментів має бути справедливим і відповідати принципу рівності прав усіх дітей. Друга дитина позивача має серйозні проблеми зі здоров`ям, що підтверджується медичними документами (висновками лікарів, довідками медичних закладів)
На підставі викладеного ОСОБА_1 просив суд зменшити розмір аліментів, які стягуються за рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 29.10.2018 у цивільній справі №707/1526/18, із нього на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до 1/6 частини з усіх видів доходу (заробітків) позивача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 19.09.2025 року.
Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 05 листопада 2025 року в задоволенні позову відмовлено. Суд вказав, що народження другої дитини без підтвердження погіршення матеріального становища позивача не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. 
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 – адвокат Гудзь О.С. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та задовольнити позовні вимоги.
Вказує, що у позивача з`явився новий обов`язок щодо матеріального утримання ще однієї дитини. Це істотно впливає на його фінансові можливості, оскільки обов`язок утримувати дітей передбачений ст. 180 Сімейного кодексу України, а розмір аліментів має бути справедливим і відповідати принципу рівності прав усіх дітей. Друга дитина позивача має серйозні проблеми зі здоров`ям, що підтверджується медичними документами (висновками лікарів, довідками медичних закладів). Наявність медичних документів про проведену операцію (закриття відкритої артеріальної протоки оклюдером) та встановлення серцевого імпланту є самостійним та безумовним доказом істотного та постійного погіршення стану здоров`я дитини і, відповідно, необхідності значних, постійних витрат на її подальше утримання, лікування, реабілітацію та спеціальний нагляд.
Сукупні витрати, пов`язані з невідкладним і тривалим лікуванням дитини та лікуванням матері, перевищують 250000,00 грн. 
Таким чином, обставина істотного погіршення здоров`я дитини ОСОБА_4 та виникнення нового обов`язку платника аліментів щодо її утримання і лікування, підтверджена медичними документами, повинна була бути визнана судом як істотна підстава для зменшення розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України.
Апелянт також зазначив, що суд першої інстанції, серед іншого, мотивував своє рішення тим, що позивач має значну заборгованість (205 445,25 грн. станом на 01.03.2025) і не сплачував аліменти з січня 2022 року по березень 2025 року. Але, суд першої інстанції невірно ототожнив поняття заборгованості з аліментів та законної підстави для зміни їх розміру. Наявність заборгованості є предметом розгляду в рамках виконавчого провадження (ВП №59248938) і не повинна бути вирішальною обставиною при розгляді позову про зміну майбутнього розміру аліментів.
Позивач якраз і просив забезпечити принцип рівності утримання. Він просив зменшити розмір аліментів з 1/4 на 1/6, що є загальноприйнятою часткою при наявності двох дітей, які утримуються одним з батьків.
У відзиві на апеляційну скаргу, відповідач  ОСОБА_2 вказує, що позивач взагалі ухиляється від сплати аліментів з 2019 року, жодних витрат на неї не здійснює, не надав доказів свого тяжкого матеріального становища, а народження другої дитини не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів, які він і так не сплачує. 
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, враховуючи ціну позову, суд апеляційної інстанції проводить розгляд справи без повідомлення учасників справи.
Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим . Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Встановлено, що батьками ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 є ОСОБА_1 та ОСОБА_7 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 20.07.2011 року.
ОСОБА_7 24.06.2016 року уклала шлюб з ОСОБА_8 та змінила прізвище на “ ОСОБА_9 ”, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 24.06.2016 року.
ОСОБА_4 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , її батьками зазначені ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 16.05.2023 року.
Згідно з копією виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 3131-24 від 31.05.2024 року, яку надано ДУ “Національний інститут серцево-судинної хірургії ім. М.М. Амосова”, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 перебувала у стаціонарі з 29.05.2024 року по 31.05.2024 року, дитині проведено операцію – закриття відкритої артеріальної протоки оклюдером у дітей.
Відповідно до копії довідки від 30.05.2024 року, яку видано ДУ “Національний інститут серцево-судинної хірургії ім. М.М. Амосова”, ОСОБА_4 30.05.2024 року була прооперована ендоваскулярно у ДУ “Національний інститут серцево-судинної хірургії ім. М.М. Амосова” і має серцевий імплант.
Також, позивачем до позовної заяви долучені копія виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 5004 від 14.03.2025 року, яку видано КНП “КМКЛШМД”, згідно якої ОСОБА_10 перебувала на стаціонарному лікуванні у КНП “КМКЛШМД” з 13.03.25 по 14.03.2025 з діагнозом хронічний панкреатит у стадії загострення. Вказану виписку суд не бере до уваги, оскільки позивачем не надано доказів того, що він та ОСОБА_5 перебувають у зареєстрованому шлюбі.
До відзиву на позовну заяву відповідачем надані копію довідки до акта МСЕК серії 12 ААБ №132015, згідно з якою ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 є особою з другою групою інвалідності безтерміново з 06.12.2018 року, причини інвалідності – загальне захворювання. У п. 13 довідки зазначено, що ОСОБА_2 рекомендовано лікування та нагляд невролога, гастроентеролога.
Також, ОСОБА_2 до відзиву на позовну заяву додані копії виписок з історії хвороби, які свідчать про проходження нею стаціонарного лікування у 2014-2025 роках та копії медичних обстежень.
Відповідно до копії довідки до акта МСЕК№ 2 серії 12 ААА №202046, ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_5 є особою з третьою групою інвалідності безтерміново з 13.04.2016 року.
Згідно з даними витягів з Єдиного державного демографічного реєстру, ОСОБА_2 , ОСОБА_8 та ОСОБА_3 зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 .
З копії виписки № 4641 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 19.07.2022 р., виданої КНП “ЧОДЛ ЧОЛ”, ОСОБА_3 перебувала на стаціонарному лікуванні з 12.07.2022 року по 19.07.2022 року у хірургічному відділенні з діагнозом гострий флегмонозний апендицит, та 12.07.2025 року їй проведено операцію – апендектомія лігатурним способом.
Відповідно до копії консультаційного висновку спеціаліста КНП “ЧОДЛ ЧОЛ” дитячого психіатра від 20.08.2025 року, у ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 встановлено діагноз – порушення адаптації з переважним розладом емоцій.
На запит відповідача ОСОБА_2 , Центром надання соціальних послуг Слобідської сільської ради Черкаської області 02.09.2025 року за № 171/01-17 відповідачу надано наступну інформацію щодо психологічного портрету дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 . Робота з сім`єю розпочата з 15.08.2025 року, мати звернулась до Центру надання соціальних послуг Слобідської сільської ради із проханням надати допомогу дочці у зв`язку із негативними психоемоційними симптомами. Фахівцем із соціальної роботи надається соціальна послуга консультування сім`ї ОСОБА_2 , а також надаються послуги практичного психолога Центру, ОСОБА_11 . Надано наступний висновок психіатра та психолога: ОСОБА_3 14 років, має порушення адаптації з переважним розладом емоцій, що виникло на фоні сімейних конфліктів, психологічного тиску та булінгу з боку співмешканки батька. Наявні прояви тривоги, депресивності, емоційної нестабільності та суїцидальні думки. Стан дитини потребує подальшої психокорекційної та психотерапевтичної підтримки, а також медичного супроводу.
Згідно з даними виписки You Control від 11.09.2025 року, кінцевим бенефіціарним власником ТОВ “Металобаза Дружба”, яке зареєстровано 05.02.2016 року є ОСОБА_1 .
У розрахунку заборгованості від 14.03.2025 року № 36125, який надано Другим відділом ДВС у м. Черкаси ЦМУ МЮ (м. Київ) зазначено, що заборгованість зі сплати аліментів ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 за період з 01.04.2020 року, станом на 01.01.2022 року становить 81 338 грн 00 коп. Заборгованість зі сплати аліментів ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 станом на 01.03.2025 року становить 205 445 грн 25 коп. З довідки також вбачається, що ОСОБА_1 з січня 2022 року по березень 2025 року не сплачено жодного платежу у рахунок погашення боргу зі сплати аліментів.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з положень ст. ст. 180, 181, 182, 191 Сімейного кодексу України. Встановивши, що, позивач є особою працездатного віку, будь-яких інших належних доказів про погіршення його матеріального стану з моменту стягнення аліментів не надав, а факт народження дитини в повторному шлюбі не може слугувати самостійною підставою для зменшення їх розміру, дійшов висновку про недоведеність позивачем неспроможності сплачувати щомісячно аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 2011 р.н. у розмірі, раніше визначеному судовим рішенням, яке набрало законної сили.
З таким висновком апеляційний суд погоджується з огляду на таке.
Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно зі ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України (зміна розміру аліментів) розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Тобто, зміна раніше встановленого розміру аліментів можлива за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану когось із двох (платника аліментів або одержувача), погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України. У свою чергу, особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, змінився сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, або сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому ці підстави мають настати після ухвалення рішення про стягнення аліментів, оскільки таке рішення вже набрало законної сили і встановлені цим рішенням суду обставини, а також обставини, які існували на час його ухвалення, не можуть бути переоцінені у іншій справі, яка розглядається пізніше.
Відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України, статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Частиною 1 статті 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
У правовідносинах між сторонами спору стягнення аліментів на утримання дитини відбувалося за судовим рішенням від 2018 року.
Згідно з ч. 1 статті 18, ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
При цьому ч. 2 ст. 182 передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
В силу статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2025 рік» визначено, що прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 3196,00 гривень.
Положеннями ст. 1 Закону України « Про охорону дитинства» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.
Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, у тому числі, дітей віком від 6 до 18 років.
Отже, аналізуючи зазначені норми закону, колегія суддів виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини.
Однак, цей розмір є мінімальною межею. Максимальна межа, навпаки, не встановлена, а розмір утримання залежить від доходів та матеріального становища батьків.
При вирішенні спору, якщо частка аліментів перевищує мінімальну прожиткову гарантію (прожитковий мінімум) слід виходити із критеріїв достатності, необхідності розміру аліментів та потреб дитини.
Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, ОСОБА_1 посилається на те, що в нього від іншого шлюбу народилася одна донька, яка тяжко хворіє, потребує лікування, їй зроблено дороговартісну операцію по встановленню серцевого імпланту.
Разом з цим, належить погодитися із висновками суду першої інстанції, що позивачем не було надано доказів погіршення його матеріального стану, зокрема, ані у зв`язку із зміною сімейного стану та народження дитини, ані у зв`язку із стягнення з нього аліментів. Доказів свого матеріального становище позивачем не надано, хоча останній є керівником, засновником та кінцевим бенефіціаром ТОВ «Металобаза Дружба», однак довідки з податкової про прибутки та доходи керівника не надав. Докази того, що діти позивача будуть у різних умовах також відсутні.
Крім того апеляційний суд звертає увагу, що позивачем взагалі не сплачуються аліменти на утримання доньки ОСОБА_12 , внаслідок чого утворилася заборгованість зі сплати аліментів в сумі 205 445 грн 25 коп. З січня по березень 2022 ОСОБА_1 не сплачено жодного платежу в рахунок погашення заборгованості, що дає підстави вважати, що останній наразі фактично не обтяжений сплатою аліментів на утримання першої дитини – ОСОБА_12 .
Зменшення розміру аліментів без доведення погіршення матеріального становища позивача не сприятиме належному забезпеченню дитини і суперечитиме її інтересам, що відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 06 червня 2022 року у справі № 523/8403/19.
Отже доводи апеляційної скарги стосовно необхідності зменшення розміру аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 вказаних висновків суду не спростовують.
Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці.
За вказаних обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для зменшення розміру аліментів, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, рішення районного суду - без змін. 
Судові витрати залишити за особою, яка подала апеляційну скаргу.
Керуючись, ст. 35, 258, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Гудзя Олександра Сергійовича – залишити без задоволення, а рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 05 листопада 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів – без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч. 3 ст. 389 ЦПК України. 

Судді: