ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/31818/20 Суддя (судді) першої інстанції: Бжассо Н.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Мєзєнцева Є.І., суддів - Епель О.В., Файдюка В.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 червня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві в якому просила:
- визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в м. Києві в частині непроведення нарахування та виплати ОСОБА_1 пенсії у зв`язку з втратою годувальника за період з 21.04.2020 до 16.07.2020 включно;
- зобов`язати ГУ ПФУ в м. Києві в місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду та відповідно до статей 10, 36, 37, 38 та пункту 3 частини першої статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», провести нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії у зв`язку з втратою годувальника за період з 21.04.2020 до 16.07.2020 включно, у розмірі 8 460,45 грн., який враховує фактично здійсненні у зазначений період виплати.
На виконання положень Закону України від 13 грудня 2022 року № 2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» та відповідно до Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16 вересня 2024 року № 399 цю справу передано на розгляд до Одеського окружного адміністративного суду.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10 червня 2025 року адміністративний позов задоволено частково, а саме визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві в частині непроведення нарахування та виплати ОСОБА_1 пенсії у зв`язку з втратою годувальника за період з 21.04.2020 року до 16.07.2020 року включно; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві провести нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії у зв`язку з втратою годувальника за період з 21.04.2020 року до 16.07.2020 року включно, з урахуванням раніше виплачених сум. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в місті Києві.
У період з 01.10.2017 року по 16.07.2020 року позивачка отримувала пенсію за віком згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивачки ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 21.04.2020 року.
17.07.2020 року ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою про перехід на пенсію у зв`язку із втратою годувальника.
21.07.2020 року ГУ ПФУ в м. Києві прийняло рішення № 930030848592 про перерахунок пенсії ОСОБА_1 , згідно з яким позивачці з 17.07.2020 року призначено пенсію у зв`язку із втратою годувальника.
Позивачка не погоджується із вказаним рішення в частині дати, з якої їй призначено пенсію у зв`язку із втратою годувальника, що стало підставою для звернення до суду із вказаним позовом.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За приписом пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).
Частиною першою статті 9 Закону №1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
За правилами статті 36 Закону №1058-IV, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.
Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.
Непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.
До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони:
1) були на повному утриманні померлого годувальника;
2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.
Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до частини першої статті 37 Закону №1058-IV, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім`ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім`ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.
Частиною першою статті 38 Закону №1058-IV визначено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається на весь період, протягом якого член сім`ї померлого годувальника вважається непрацездатним згідно із частиною другою статті 36 цього Закону, а членам сім`ї, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, - довічно.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 45 Закону №1058-IV, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.
Наведене вказує, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника, зокрема, дружині померлого, яка досягла пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.
Судом встановлено та не заперечується сторонами у справі, що до дати переведення на пенсію в разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» позивачка отримувала пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тобто, станом на момент виникнення спірних відносин позивачка яка досягла пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.
Згідно з ч. 3 ст. 45 Закону, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
Разом з тим, суд зазначає, що позивачка звернулася із заявою про призначення їй пенсії у зв`язку з втратою годувальника у законодавчо визначений строк протягом 12 місяців з дня смерті годувальника (17.07.2020 року).
При цьому, положеннями пункту 3 частини першої статті 45 Закону №1058-IV, які є спеціальними щодо вказаного виду пенсії, на відміну від положень ч. 3 ст. 45 Закону, що стосується всіх видів пенсій, що можуть призначатися за нормами вказаного Закону, чітко встановлено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.
З урахуванням вищевикладеного, суд першої інстанції суд першої інстанції дійшов вірного висновку про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у призначенні позивачці пенсії у зв`язку з втратою годувальника з дня, що настає за днем смерті годувальника, тобто, з 21 квітня 2020 року, оскільки звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.
Водночас, позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача провести нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії у зв`язку з втратою годувальника за період з 21.04.2020 до 16.07.2020 у розмірі 8 460,45 грн. задоволенню не підлягають, адже вказаний спір на момент виникнення спірних правовідносин стосовно розміру пенсійних виплат не існував, натомість нарахування та виплата позивачці за цей період пенсії є дискреційними повноваженнями відповідача.
За наведеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Решта тверджень та посилань сторін судовою колегією апеляційного суду не приймається до уваги через їх неналежність до предмету позову або непідтвердженість матеріалами справи. 
За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 червня 2025 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Є.І.Мєзєнцев

cуддя О.В.Епель

суддя В.В.Файдюк