Виноградівський районний суд Закарпатської області
______________________________________________________________

Справа № 299/4398/25 

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26.02.2026 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд, Закарпатської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора Виноградівського відділу Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , обвинуваченої та її захисника адвоката ОСОБА_4 , перекладача ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Виноградів в режимі відеоконференції обвинувальний акт в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР №12025078080000402 від 20.06.2025р. по обвинуваченню- 
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянка України, українка, з неповною середньою освітою, незаміжня, не працююча, на отриманні четверо малолітніх дітей, раніше не судима,
за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.299 КК України, 
В С Т А Н О В И В:

Суд визнав доведеним, що обвинувачена ОСОБА_6 14.06.2025р., близько 13.00 години, знаходячись на пішохідному мості неподалік вул.Спортивна в с.Пийтерфолво, Берегівського району та координати якого встановлено за допомогою додатку «Google maps», а саме 48.0702248, 22.9251663, діючи умисно, з мотивів жорстокості та зневаги до загальноприйнятих моральних принципів щодо поводження з тваринами, в порушення п.6 ч.2 ст.18 та ч.2 ст.22 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження», якими передбачено, що при поводженні з тваринами не допускаються дії, що суперечать принципам захисту тварин від жорстокого поводження, нехтуючи правилами суспільної моралі, із застосуванням жорстких методів, з метою заподіяння смерті та знущання над собакою породи «Матис», самки, сірої масті, без клички, яка не виявляла агресії до ОСОБА_6 , використовуючи в якості знаряддя злочину металевий ланцюг та синтетичну мотузку, одним кінцем якої обв`язала шию собаки, а інший кінець до металевих перил вищевказаного мосту, після чого усвідомлюючи безпомічність собаки, з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, взяла до рук дерев`яну палицю, якою нанесла множинні удари по тулубу та голові собаки, яка внаслідок вищевказаних дій перестрибнула металеві перила мосту, повисла на ньому та внаслідок механічної асфіксії померла, що підтверджується актом огляду трупа собаки начальником Берегівського відділу Закарпатської ОДЛВМ від 20.06.2025р., чим у такий спосіб вчинила жорстоке поводження з твариною, що належать до хребетних, що призвело до загибелі тварини.
Дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч.1 ст.299 КК України як жорстоке поводження з тваринами, що належать до хребетних, якщо такі дії призвели до загибелі тварини.
Такі висновки суду відповідно до вимог ч.3 ст.370 КПК України грунтуються на об`єктивно з`ясованих обставинах справи, які підтверджені доказами, безпосередньо сприйнятими, дослідженими, оціненими судом згідно зі статтею 94 КПК України.
Зокрема, в судовому засіданні обвинувачена по сутіпред`явленого їй обвинувачення вказала, що воно їй зрозуміло, свою вину у вчиненні інкримінованого їй злочину визнала повністю, підтвердила, що дійсно вона здійснила14.06.2025р., близько 13.00 години, оскільки собака поїла її курей, то вона ї побила, а потім вивела та прив`язала на мітку неподалік вул.Спортивна в с.Пийтерфолво, за обставин, вказаних прокурором в обвинувальному акті, дуже жалкує, що так сталося, просить суд суворо не карати.
Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження було проведено у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого. При цьому судом їм було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вирішив, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 мало місце, це діяння містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.299 КК України за кваліфікуючою ознакою як жорстоке поводження з тваринами, що належать до хребетних, якщо такі дії призвели до загибелі тварини, обвинувачена винувата у вчиненні цього кримінального правопорушення та підлягає покаранню за скоєний нею злочин. 
Обвинувачена не вчинила кримінальне правопорушення у стані обмеженої осудності. 
Обставини, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження, чи є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності відсутні.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченій суд визнає її щире каяття, повне визнання вини та активне сприяння розкриттю даного злочину; обставин, що обтяжують покарання обвинуваченій - судом не встановлено.
Так, ч.1 ст.299 КК України передбачена кримінальна відповідальність за жорстоке поводження з тваринами, що належать до хребетних, у тому числі з безпритульними тваринами, порушення правил транспортування тварин, якщо такі дії призвели до тілесних ушкоджень, каліцтва чи загибелі тварини, нацьковування тварин одна на одну, вчинене з хуліганських чи корисливих мотивів, а також пропаганда, публічні заклики до вчинення дій, що мають ознаки жорстокого поводження з тваринами, поширення матеріалів із закликами до вчинення таких дій, що карається обмеженням волі на строк від одного до трьох років або позбавленням волі на строк від двох до трьох років з конфіскацією тварини.
При цьому суд бере до уваги також вимоги ст.ст.1,4,17 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження», відповідно до яких жорстоке умертвіння тварин - умертвіння тварин без застосування знеболюючих засобів, що запобігають відчуттю тваринами болю і страху, жорстоке поводження з тваринами - знущання над тваринами, вчинене із застосуванням жорстоких методів або з хуліганських мотивів, а також нацькування тварин одна на одну, вчинене з хуліганських чи корисливих мотивів.
Поводження з тваринами ґрунтується на таких принципах: жорстоке поводження з тваринами є несумісним з вимогами моральності та гуманності, спричиняє моральну шкоду людині; заборона жорстоких методів умертвіння тварин: відповідальність за жорстоке поводження з тваринами.
Умертвіння тварин допускається, зокрема, за необхідності оборони від нападу тварини, якщо життя або здоров`я людей знаходиться в небезпеці. При умертвінні тварин мають дотримуватися такі вимоги, зокрема, умертвіння проводиться методами, що виключають передсмертні страждання тварин; забороняється застосовувати негуманні методи умертвіння тварин, що призводять до загибелі від задушшя, електричного струму, больових ін`єкцій, отруєння, курареподібних препаратів, перегріву, та інші больові методи.
Призначаючи особі покарання, суд має дотриматися загальних засад, передбачених статтями 50,65 КК, та врахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого (офіційно не працює, неодружений, раніше не судимий, на диспансерному обліку лікарів нарколога, фтизіатра та психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання). 
Отже, вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченій суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та відповідно до ст.65 КК України бере до уваги: згідно із ст.12 КК України ступінь тяжкості вчиненого злочину, враховує обставини вчиненого злочину (форму вини, корисливий мотив, стадію вчинення, кількість епізодів), характеризуючі дані про особу обвинуваченої, яка на обліку у лікаря-нарколога, лікаря-фтизіатра та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання та роботи характеризується посередньо, раніше не судима, не працююча, не одружена- на утриманні має чотирьох малолітніх дітей. (а.п.56-62).
Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.79 КК України у разі призначення покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі вагітним жінкам або жінкам, які мають дітей віком до семи років, крім засуджених до позбавлення волі на строк більше п`яти років за тяжкі і особливо тяжкі злочини, а також за корупційні кримінальні правопорушення, кримінальні правопорушення, пов`язані з корупцією, суд може звільнити таких засуджених від відбування як основного, так і додаткового покарання з встановленням іспитового строку у межах строку, на який згідно з законом жінку може бути звільнено від роботи у зв`язку з вагітністю, пологами і до досягнення дитиною семирічного віку.
У разі звільнення від відбування покарання з випробуванням вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до семи років, суд покладає на засуджену обов`язки відповідно до статті 76 цього Кодексу.
За сукупністю таких обставин, враховуючи необхідність відповідності характера і ступені суспільної небезпечності злочину обставинам його скоєння та особистості винної, керуючись принципом, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення підсудної, а також запобігання вчиненню нових злочинів як самою обвинуваченою, так і іншими особами, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої (ст.ст.50 п.2, 65 п.2 КК України), суд, з урахуванням позиції державного обвинувача та потерпілого, приходить до переконання, що виправлення та перевиховання обвинуваченої можливе все ж в умовах без ізоляції її від суспільства, а відтак приходить до переконання про призначення їй покарання в межах санкції ч.1 ст.299 КК України із застосуванням іспитового строку за правилами, передбаченими ст.79 ч.ч.1,2 КК України та ст.76 КК України.
Призначення саме такого покарання буде відповідати загальним вимогам призначення покарання, передбаченим ст.65 КК України, щодо необхідності і достатності покарання для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, та випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. 
Майно, на яке накладено арешт відсутнє.
Речові докази та Процесуальні витрати по справі відсутні.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід до обвинуваченої не застосовується. 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.91,94,370,374,394 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 визнати винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.299 КК України та призначити їй покарання у вигляді двох років позбавлення волі.
В порядку ст.ст.76,79 КК України звільнити засуджену ОСОБА_6 від відбування призначеного їй покарання, якщо вона протягом річного іспитового строку не скоїть новий злочин та виконає покладені на неї судом обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, навчання або роботи.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід до обвинуваченої не застосовується. .
На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Закарпатської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, через Виноградівський районний суд Закарпатської області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку прокурору, засудженому та потерпілому підлягає врученню негайно після проголошення.

Головуючий	ОСОБА_1