Справа № 675/2064/23
Провадження № 2/761/2496/2025

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2025 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді Аббасової Н.В., 
секретаря судового засідання Сухини А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві у порядку загального позовного провадження, в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту з питань виконання кримінальних покарань про відшкодування моральної шкоди,
у с т а н о в и в:
В грудні 2023 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до Ізяславського районного суду Хмельницької області з позовом до Департаменту з питань виконання кримінальних покарань (далі по тексту - відповідач) про відшкодування моральної шкоди, у якому просив суд стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду у розмірі 334 600,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 01.11.2023 у справі №560/15205/23 визнано протиправною бездіяльність Департаменту з питань виконання кримінальних покарань в частині забезпечення належних умов щодо утримання і розміщення ОСОБА_1 в приміщеннях камерного типу, площа яких менша ніж 4 метри в розрахунку на одного засудженого (без врахування площі санвузла).
Позивач зазначає, що при утриманні в таких камерах він зазнав невиправної фізичної і моральної шкоди, яка полягає у поступовій втраті здоров`я, пов`язаного з нестачею фізичної активності та негативними умовами тримання внаслідок занадто малого простору, а також душевних страждань викликаних такою втратою здоров`я і браком вільного, визначеного законом, життєвого простору.
Також позивач зазначає, що йому було завдано інші негативні наслідки для здоров`я, а саме: пасивне паління, відсутність свіжого повітря, відсутність питтєвої води, зараженість камер паразитами та гризунами, відсутність можливості митись та змінювати натільну та постільну білизну частіше ніж один раз на тиждень, низька температура повітря в камерах.
Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких позивач зазнав у зв`язку з протиправною бездіяльністю відповідача, яка розпочалась з 21.11.2014 і тривала до 23.08.2023.
Завдану моральну шкоду позивач оцінює у розмірі 334 600,00 грн, що розраховано виходячи із суми 200 грн за кожен день перебування в приміщеннях камерного типу.
На підставі зазначеного позивач просив про задоволення позову.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.12.2023 матеріали позовної заяви передано на розгляд судді Ізяславського районного суду Хмельницької області Демчук П.В.
Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 25.12.2023 позовну заяву передано за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.01.2024 матеріали позовної заяви передано на розгляд судді Шевченківського районного суду м. Києва Аббасовій Н.В. 
Ухвалою суду від 22.01.2024 позовну заяву залишено без руху.
Ухвалою суду від 28.02.2024 позовну заяву повернуто позивачу на підставі ч. 3 ст. 185 ЦПК України.
Постановою Київського апеляційного суду від 19.06.2024, ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 28.02.2024 скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 23.07.2024 матеріали позовної заяви передано на розгляд судді Шевченківського районного суду м. Києва Аббасовій Н.В. 
Ухвалою суду від 05.08.2024 відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання.
27.03.2025 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву у якому представник відповідача заперечив проти позову, просив відмовити у його задоволенні. У відзиві представник відповідача зазначив, що позивач відбував покарання у державній установі «Замкова виправна колонія №58». Умови відбування покарання позивачем відповідали Європейським пенітенціарним правилам, Європейській конвенції з прав людини, кримінально-виконавчому кодексу та іншим нормативно-правовим актам діючих на момент виникнення правовідносин. Вимоги позивача про стягнення моральної шкоди необґрунтовані та не доведені належними доказами. Позивач не довів, якими діями та/або бездіяльністю відповідача йому завдано моральну шкоду, не надав належних пояснень та доказів того, в чому полягає моральна шкода, якими доказами вона підтверджується. 
Ухвалою суду від 05.09.2025 витребувано у Департаменту з питань виконання кримінальних покарань інформацію щодо виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 01.11.2023 у справі №560/15205/23.
07.10.2025 від представника відповідача надійшла заява на виконання ухвали суду від 05.09.2025 про витребування інформації.
Ухвалою суду від 21.10.2025 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні.
Позивач в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
Відповідач в судове засідання свого представника не направив, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом не здійснювалося.
Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 16 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з вимогами пунктів 1-3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.
Частиною 1 ст. 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
На основі наявних у матеріалах справи доказів судом встановлені такі факти та їх правовідносини.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 01.11.2023 у справі №560/15205/23, яке залишено без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18.03.2024, частково задоволено позов ОСОБА_1 до Департаменту з питань виконання кримінальних покарань про стягнення моральної шкоди, визнано протиправною бездіяльність Департаменту з питань виконання кримінальних покарань в частині забезпечення належних умов щодо розміщення і утримання ОСОБА_1 в приміщеннях камерного типу, площа яких менша ніж чотири метри в розрахунку на одного засудженого (без врахування площі санвузла); у задоволенні решти позовних вимог відмовлено. 
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 засуджений до довічного позбавлення волі.
Рішенням комісії з питань розподілу, направлення та переведення для відбування покарання осіб, засуджених до позбавлення волі в місті Києві та Київській області засудженому ОСОБА_1 визначено вид установи виконання покарань, а саме: виправна колонія максимального рівня безпеки із відбуванням покарання у приміщеннях камерного типу.
Відповідно до наряду Державної пенітенціарної служби України №2/3/1-/495/25-15 від 16.03.2015 засудженого до довічного позбавлення волі ОСОБА_1 із державної установи "Київський слідчий ізолятор" направлено для подальшого відбування покарання до державної установи "Замкова виправна колонія (№58)".
ОСОБА_1 прибув 07.04.2015 до державної установи "Замкова виправна колонія (№58)" для відбування покарання.
Не погоджуючись із умовами утримання, ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту з питань виконання кримінальних покарань про стягнення моральної шкоди, у якому просив суд: визнати протиправними дії (бездіяльність) Департаменту з питань виконання кримінальних покарань щодо розміщення і утримання ОСОБА_1 в приміщеннях камерного типу, площа яких менша ніж чотири метри в розрахунку на одного засудженого (без врахування площі санвузла) протягом 1692 днів та стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої протиправними діями (бездіяльністю) Департаменту з питань виконання кримінальних покарань кошти в сумі 334 600,00 грн. За результатами розгляду вказаної позовної заяви 01.11.2023 Хмельницький окружний адміністративний суд постановив рішення у справі №560/15205/23.
В обґрунтування даного позову ОСОБА_1 вказує, що недотримання відповідачем норм житлової площі при утриманні і розміщенні позивача в приміщеннях камерного типу, спричинило йому моральну шкоду, яка полягає у поступовій втраті здоров`я, пов`язаного з нестачею фізичної активності та негативними умовами тримання внаслідок занадто малого простору, а також душевних страждань викликаних такою втратою здоров`я і браком вільного, визначеного законом, життєвого простору.
Так, згідно з ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (Stankov v. Bulgaria, № 68490/01, § 62, 12 липня 2007 року).
Згідно з пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (з наступним змінами), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може проявлятися, зокрема: в моральних переживаннях в зв`язку з порушенням права власності.
Як зазначено у пункті 9 вказаної Постанови, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Між тим, до істотних обставин, що підлягають з`ясуванню судом та доведенню сторонами у такому спорі, є наявність всіх сукупних елементів складу цивільного правопорушення; при цьому позивач зобов`язаний довести протиправність поведінки відповідача, розмір заподіяної шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою.
У постанові Верховного Суду від 01.03.2021 у справі № 466/8242/18 (провадження № 61-943св20) зазначено, що при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. При вирішенні спорів про відшкодування шкоди за статтями 1166, 1167 ЦК України доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками.
Об`єднана палата Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду нагадує, що в постанові 01.03.2021 у справі № 180/1735/16-ц (провадження № 61-18013сво18) вказано, що «за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. По своїй суті зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є досить специфічним зобов`язанням, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту, а саме щодо способу та розміру компенсації. Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, що завдала моральної шкоди, може бути: (1) договір особи, що завдала моральної шкоди, з потерпілим, в якому сторони домовилися зокрема, про розмір, спосіб, строки компенсації моральної шкоди; (2) у випадку, якщо не досягли домовленості, то рішення суду в якому визначається спосіб та розмір компенсації моральної шкоди».
В свою чергу, позивач повинен був обґрунтувати, чим підтверджується факт заподіяння йому моральних страждань діями чи бездіяльністю відповідача, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. 
Разом з тим, будь-якого документального підтвердження факту заподіяння позивачеві моральних страждань діями чи бездіяльністю відповідача до суду надано не було. 
Слід зазначити, що факт визнання судом протиправними дій/бездіяльності суб`єкта владних повноважень, що відображено в рішенні Хмельницького окружного адміністративного суду від 01.11.2023 у справі №560/15205/23, не є безумовною і достатньою підставою для стягнення з відповідача моральної шкоди.
Позивач не підтвердив обставин, які підлягають доказуванню у цій справі, зокрема, наявність самої моральної шкоди та причинний зв`язок між діями/бездіяльністю відповідача та заподіяною шкодою.
Крім того, позивачем не обґрунтовано розмір моральної шкоди, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості.
З огляду на встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що в даному випадку позивачем не доведено одночасної наявності чотирьох умов, які б слугували підставою для притягнення відповідача до відповідальності у вигляді стягнення моральної шкоди, зокрема, неправомірності дій відповідача, наявності шкоди, вини заподіювача шкоди та причинного зв`язку між неправомірними діями і заподіяною шкодою.
Крім того, вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди у розмірі 334 600,00 грн вже були предметом розгляду у справі №560/15205/23 і за такими вимогами ухвалено судове рішення, що набрало законної сили.
Таким чином, обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а відтак суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Керуючись статтями 2-7, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 133, 141, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд, -
в и р і ш и в :
Позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту з питань виконання кримінальних покарань про відшкодування моральної шкоди - залишити без задоволення.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Н.В. Аббасова