Справа № 354/485/25
Провадження № 1-кп/354/48/26

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 березня 2026 року м. Яремче

Яремчанський міський суд Івано-Франківської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника потерпілої ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Яремче матеріали об`єднаного кримінального провадження, зареєстрованого 12.01.2025 в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 12025091110000005 щодо 
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Микуличин Яремчанської міськради Івано-Франківської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, пенсіонера, одруженого, із середньою спеціальною освітою, депутатом не обирався, на утриманні неповнолітніх дітей та осіб похилого віку не має, раніше судимого вироком Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 14.10.2025, за ч. 3 ст. 246, ч. 4 ст. 246 КК України до остаточного покарання у виді 5 років позбавлення волі, з іспитовим строком 3 роки, та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 4 статті 185 КК України, 
в с т а н о в и в:
Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнаного судом доведеним.
21.12.2024 в обідній період часу ОСОБА_5 перебуваючи в АДРЕСА_1 вирішив вчинити крадіжку із житлового будинку ОСОБА_7 , що знаходиться в АДРЕСА_1 .
Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 в цей день близько 13:00 год, переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, проник до приміщення даного житлового будинку звідки в період воєнного стану введеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX та Указом Президента України від 28.10.2024 № 740/2024, затвердженим Законом України № 4024-IX від 29.10.2024, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 10 листопада 2024 року строком на 90 діб, умисно, усвідомлюючи протиправність і суспільну небезпеку своїх дій та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів таємно вчинив крадіжку дерев?яних глухих дверей із коробкою до них вартістю 25 095,00 гривень та дерев?яної коробки від дверей вартістю 1 894,00 гривень, які демонтував зі стін на першому поверсі даного житлового будинку, після чого з викраденим покинув місце вчинення злочину та направився до свого місця проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , де зберігав викрадене.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_5 28.12.2024 близько 14:00 год, переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, проник до житлового будинку, що в АДРЕСА_2 , усвідомлюючи протиправність і суспільну небезпеку своїх дій та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно та повторно, з корисливих мотивів, в період воєнного стану введеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX та Указом Президента України від 28.10.2024 № 740/2024, затвердженим Законом України № 4024-IX від 29.10.2024, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 10 листопада 2024 року строком на 90 діб, таємно вчинив крадіжку дерев?яного вікна із коробкою до нього розміром 1400х820 (мм) - вартістю 21 739,00 гривень, яке демонтував із стіни на першому поверсі даного житлового будинку, після чого з викраденим покинув місце вчинення злочину та направився до свого місця проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , де зберігав викрадене.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_5 30.12.2024 близько 13:00 год, переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, проник до житлового будинку, що в АДРЕСА_2 , усвідомлюючи протиправність і суспільну небезпеку своїх дій та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно та повторно, з корисливих мотивів, в період воєнного стану введеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-1X та Указом Президента України від 28.10.2024 № 740/2024, затвердженим Законом України № 4024-IX від 29.10.2024, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 10 листопада 2024 року строком на 90 діб, таємно вчинив крадіжку дерев?яного вікна із коробкою до нього розміром 1400х820 (мм) - вартістю 21 739,00 гривень, яке демонтував із стіни на першому поверсі даного житлового будинку, після чого з викраденим покинув місце вчинення злочину та направився до свого місця проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , де зберігав викрадене.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_5 03.01.2025 близько 16:00 год, переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, проник до житлового будинку, що в АДРЕСА_2 , усвідомлюючи протиправність і суспільну небезпеку своїх дій та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно та повторно, з корисливих мотивів, в період воєнного стану введеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX та Указом Президента України від 28.10.2024 № 740/2024, затвердженим Законом України № 4024-IX від 29.10.2024, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 10 листопада 2024 року строком на 90 діб, таємно вчинив крадіжку дерев?яного вітражного вікна з дверима та коробками до них - вартістю 58 428,00 гривень, які демонтував із стіни на другому поверсі даного житлового будинку, після чого з викраденим покинув місце вчинення злочину та направився до свого місця проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , де зберігав викрадене.
За викладених обставин ОСОБА_5 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло, в умовах воєнного стану.
Позиції учасників судового провадження:
Позиція сторони обвинувачення
Сторона обвинувачення свою позицію виклала в обвинувальному акті, який був затверджений 19.03.2025 начальником Яремчанського відділу Надвірнянської окружної прокуратури ОСОБА_8 .
Постановою про зміну групи прокурорів у об`єднаному кримінальному провадженні від 26.08.2025 старшим групи призначено начальника Яремчанського відділу Надвірнянської окружної прокуратури ОСОБА_3 .
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 зазначив, що під час судового розгляду даного об`єднаного кримінального провадження обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, знайшли своє підтвердження в повному обсязі, його дії кваліфіковано вірно і обґрунтовано, а винуватість обвинуваченого, крім того, що останній надавав визнавальні покази, повністю підтверджена отриманими та дослідженими доказами. 
В судових дебатах прокурор просив визнати обвинуваченого винуватим у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень та призначити щодо обвинуваченого покарання в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України, а саме: 6 років позбавлення волі та, враховуючи вирок Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 14.10.2025, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання 6 років позбавлення волі. Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України, стягнути витрати з обвинуваченого за проведення експертиз в кримінальному провадженні № 12025091110000005. 
Позиція сторони захисту
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 пояснив суду, що свою вину визнав повністю та підтвердив обставини вчинених ним кримінальних правопорушень. У скоєному розкаявся, пояснив суду, що він часто ходив на рибалку повз будинок потерпілої, який знаходиться неподалік від його місця проживання, і побачив, що відкриті двері. В період часу з 21.12.2024 до 03.01.2025 приходив та демонтував монтіровкою, яку брав з дому, то вікно, то двері, які приносив до себе додому, на новобудову в підвал. Метою крадіжки було покращення своїх житлових умов, оскільки проживає в сараї (стайні), і хотів вставити вікна й двері на другому поверсі недобудови. Свою вину визнає, кається, вказавши, що повністю усвідомив протиправність своїх дій, визнає факт заподіяння шкоди, готовий відшкодувати. Пояснив суду, що не відшкодував шкоду потерпілій, бо хворіє, нещодавно мав операцію, й не має коштів. Просив суворо не карати. 
Захисник ОСОБА_6 у судових дебатах зазначив, що за наявності таких пом`якшуючих обставин, як щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, оскільки обвинувачений добровільно надавав покази щодо обставин, які пригадував, вказав де знаходились викрадені речі, відшкодував завдані збитки, так як викрадене майно знаходиться на зберіганні у відділенні поліції, є особою похилого віку, має ряд захворювань хронічного характеру, при обранні міри покарання ОСОБА_5 , просив застосувати статтю 69 КК України та призначити йому покарання більш м`яке покарання, не зазначене в санкції ч. 4 ст. 185 КК України, а саме у виді пробаційного нагляду строком на 3 роки. Враховуючи вирок Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 14.10.2025 на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання 5 років позбавлення волі, і на підставі ст. 75 КК звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки. 
Позиція потерпілої
Потерпіла ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснила суду, що в травні 2024 року придбала будинок в с. Микуличин для проживання, який знаходився неподалік з житлом дядька її чоловіка. 14.01.2025 дядько – ОСОБА_9 приїхав до будинку і побачив, що в будинку вирвана електрика, щиток, відсутні вікна, двері. Він викликав поліцію, а згодом вона приїхала з Кривого Рогу й була в шоці, бо не очікували такого, не сподівались на такі

додаткові витрати. Щодо крадіжки електрики, інших стандартних вікон, які можна продати, то потерпіла визнала, що ОСОБА_5 мабуть цього не крав і не обвинувачується в цьому. 
Обсяг та порядок дослідження судом доказів
Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта згідно з вимогами ст. 337 КПК України.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Окрім часткового визнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини, його винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за вказаних вище обставин, підтверджується показаннями потерпілої, яка допитана під час судового засідання та іншими доказами по справі.
Винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, також підтверджується зібраними під час досудового розслідування та безпосередньо дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, а саме:
- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 11.01.2025, складений старшим лейтенантом поліції ОСОБА_10 про те, що в період часу із серпня 2024 року по 11.01.2025 невідома особа із об?єкта будівництва вчинила крадіжку двох вітражних вікон з дверима, чотирьох міжкімнатних дверей, трьох вікон та електролічильника і балясин зі сходів (а.к.п. 138);
- заявою  ОСОБА_9 від 11.01.2025 про те, що він добровільно надає дозвіл працівникам поліції на огляд господарства та недобудованого будинку, який належить громадянці ОСОБА_7 (а.к.п. 139);
- протоколом огляду місця події від 11.01.2025 із фототаблицями, який розпочато о 16:10 год та завершено о 19:25 год, відповідно до якого об?єктом огляду являється територія господарства, що розміщена за адресою АДРЕСА_1 . В ході огляду встановлено, що на даній території розміщений двоповерховий дерев?яний нежитловий будинок (об?єкт будівництва) та вилучено: один недопалок, який поміщено до паперового конверту, клапан якого опечатано; порожню коробку від сірників, яку поміщено до паперового конверту, клапан якого опечатано; вдавлений слід знаряддя взламу, який вилучено з об?єктоносієм, шляхом виокремлення частини балки, який поміщено до спецпакету CRI1106576 (а.к.п. 140-183);
- заявою ОСОБА_5  від 13.01.2025, в якій він надав дозвіл працівникам поліції на огляд будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 184);
- протоколом огляду місця події від 13.01.2025, який розпочато о 19:40 год та завершено о 20:58 год, відповідно до якого об?єктом огляду є новобудова, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , а також житловий будинок, в якому проживає ОСОБА_5 . Під час огляду місця події вилучено: чотири дерев?яних вікна із склопакетами та короками до них коричневого кольору, дерев?яне засклене дверне полотно із коробкою та обналічниками коричневого кольору, дерев?яне глухе дверне полотно із коробкою та обналічниками коричневого кольору, дерев?яну коробку від дверей коричневого кольору, металевий врізний дверний замок жовтого кольору, три дверні або віконні ручки коричневого кольору, сім частин завіс до дверей та дві парні завіси, предмет зовні схожий на кухонний ніж (а.к.п. 185-187);
- висновком експерта Івано-Франківського НДЕКЦ МВС України за результатами судової будівельно-технічної експертизи № СЕ-19/109-25/1756-БТ від 13.02.2025, згідно якої зроблені наступні висновки: 

1. Вартість відновлювальних ремонтно-будівельних робіт, які необхідно виконати для усунення пошкоджень, що виникли в період часу із серпня 2024 року по 11.01.2025, що знаходиться за адресою: с. Микуличин, вул. Данила Галицького, 12 б Надвірнянського району Івано-Франківської області згідно з кошторисною документацією на відновлювальні ремонтно-будівельні роботи по зведеному кошторисному розрахунку вартості об?єкта будівництва, складеного в поточних цінах станом на 28.01.2025, становить 346 790,00 грн (триста сорок шість тисяч сімсот дев?яносто гривень 00 копійок).
2. Відповідно до кошторисної документації на відновлювальні ремонтно-будівельні роботи по локальному кошторису № 02-01-01 вартості об?єкта будівництва, складеного в поточних цінах станом на 28.01.2025 (таблиця 2), вартість відновлювальних ремонтно-будівельних робіт, які необхідно виконати для усунення пошкоджень, що виникли в період часу із серпня 2024 року по 11.01.2025, що знаходиться за адресою: с. Микуличин, вул. Данила Галицького, 12 б Надвірнянського району Івано-Франківської області, зокрема: - вартість двох дерев?яних вікон із коробками до них, а саме:- вікно розміром 1400х820 (мм) – 21 739,00 грн; - вікно розміром 1400х820 (мм) – 21 739,00 грн;
- дерев?яних глухих дверей із коробкою до них становить 25 095,00 грн;
- дерев?яної коробки від дверей становить 1 894,00 грн;
- дерев?яного, вітражного вікна з дверима та коробками до них становить 58 428,00 грн (а.к.п. 190-200);
- висновком експерта Івано-Франківського НДЕКЦ МВС України за результатами судової трасологічної експертизи № СЕ-19/109-25/1749-ТР від 04.02.2025, згідно якої зроблені наступні висновки: 
1. Слід знаряддя зламу форми, близької до чотирикутної, максимальними розмірами 17?24,7 мм та глибиною до 2,6 мм, виявлений на дерев?яній вирізці, вилученій під час огляду місця події, придатний для встановлення групової належності (типу, виду слідоутворюючого об?єкту, яким він міг бути залишений) та подальшого порівняльного дослідження. Вирішити питання щодо встановлення придатності для ідентифікації даного сліду на момент проведення дослідження неможливо, оскільки в ході порівняльного дослідження встановлено його збіг з ймовірним слідоутворюючим об?єктом тільки за загальними ознаками (формою та розмірами), що, зокрема, можна пояснити й особливостями слідоутворення або ж утворенням сліду іншим знаряддям, яке за загальними ознаками (формою та розмірами) збігається із досліджуваним.
2. Відповісти на питання про те, чи залишений даний слід саме металевою монтажною лопаткою з ділянкою робочої частини у вигляді плоскої лапки форми, близької до чотирикутної, вилученою 13.01.2025 в ході огляду місця події в АДРЕСА_1 , неможливо. Даний слід міг бути залишений як ділянкою однієї із сторін робочої частини наданого на дослідження знаряддя – металевого предмету (монтажної лопатки) у вигляді плоскої лапки форми, близької до чотирикутної, так і робочою частиною будь-якого іншого знаряддя, форма, розміри та спосіб застосування якого відповідає таким же параметрам вказаного знаряддя із упаковки № 2 (а.к.п. 217-224);
- протоколом пред?явлення речей для впізнання від 27.01.2025, згідно з яким потерпіла ОСОБА_7 впізнала належну їй дерев?яну коробку від дверей, яка була розміщена на об?єкті будівництва, що за адресою АДРЕСА_1 , по кольору, розміру (висота - 210 см, ширина - 80 см), вигляду (а.к.п. 228-229);
- протоколом пред?явлення речей для впізнання від 27.01.2025, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_7 впізнала належні їй дерев?яні вітражні вікна та двері з коробками до них, які були розміщені на об?єкті будівництва, що за адресою: АДРЕСА_1 , по кольору, розміру (висота дверей 210 см, ширина вікон із дверима 200 см), вигляду (двері із склом розміщені посередині, а вікна з правої та лівої сторін) (а.к.п. 230-231);
- протоколами пред?явлення речей для впізнання від 27.01.2025, згідно з якими потерпіла ОСОБА_7 впізнала належні їй два дерев?яні вікна з коробками, які були розміщені на об?єкті будівництва, що за адресою: АДРЕСА_1 , по кольору, розміру (висота - 130 см, ширина - 90 см), вигляду (однокамерне склянне з одним відділом) (а.к.п. 232-235);
- протоколом пред?явлення речей для впізнання від 27.01.2025, відповідно до яких потерпіла ОСОБА_7 впізнала належні їй дерев?яні глухі двері з коробкою до них, які були розміщені на об?єкті будівництва, що за адресою: АДРЕСА_1 , по кольору, розміру (висота - 210 см, ширина - 70 см), вигляду (а.к.п. 236-237).
Досліджені документи є процесуальними джерелами доказів відповідно до вимог частини 2 ст. 84 КПК України, які отримані в порядку, передбаченому КПК України.
Зазначені докази не викликають сумнівів у своїй достовірності, оскільки містять інформацію, яка відповідає дійсності. В своїй сукупності докази є достатніми та взаємопов`язаними між собою.
Висновки суду
Таким чином, розглянувши кримінальне провадження стосовно обвинуваченого, допитавши останнього та потерпілу, дослідивши письмові докази, долучені прокурором відповідно до встановленого порядку, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_5 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, поєднаній з проникненням у житло, в умовах воєнного стану доведена поза розумним сумнівом та кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 185 КК України.
Обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання. Мотиви призначення покарання. 
Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання належать як зазначені, так і не зазначені в законі, але встановлені судом за конкретною справою об`єктивні та суб`єктивні чинники, що не є ознаками конкретного складу злочину і не впливають на його кваліфікацію, проте свідчать про занижений ступінь суспільної небезпеки вчиненого діяння і (або) особи винного, і тим самим надають суду право для пом`якшення покарання.
Щире каяття це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, і це об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди.
Згідно з вимогами ст. 66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування шкоди.
Відповідно до вимог ст. 67 КК України, обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , судом не встановлено.
Суд вважає, що встановлені під час судового розгляду та наведені захисником обставини, які слід врахувати при призначенні ОСОБА_5 покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України, є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення.
За вказаних обставин, в порядку ч. 2 ст. 66 КК України суд визнає дані обставини такими, що пом`якшують його покарання, оскільки обвинувачений є особою пенсійного віку, перебуває в скрутному матеріальному становищі у зв`язку з відсутністю житла та наявністю хронічних захворювань.
Вирішуючи питання про призначення виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд дійшов наступного висновку.
Частиною 2 статті 61 Конституції України передбачено, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
Так, згідно з роз`ясненнями, які містить п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (в редакції Постанови Верховного Суду № 8 від 12.06.2009 ), суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо дотримуватись вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Вирішуючи питання про призначення покарання, суд керується вимогами ст. 65 КК України, відповідно до якої особі має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, та вимогами ст. 50 КК України, згідно яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.
При призначенні покарання ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 185 КК України, суд враховує ступінь тяжкість вчинених злочинів, які згідно з класифікацією, наведеною у ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів. 
Також суд, при обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , враховує наступне:
- особу обвинуваченого, який є пенсіонером, одружений, має місце проживання та реєстрації, в даний час громадського порядку не порушує, зауважень до виконкому міської ради з боку сусідів та жителів села Микуличин щодо його поведінки не поступало (а.к.п. 206), раніше судимий вироком Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 14.10.2025, за яким ОСОБА_5 визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 246, ч. 4 ст. 246 КК України, із призначенням остаточного покарання у виді 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки (а.к.п. 10-12), на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває (а.к.п. 204), 
- його ставлення до вчиненого, яке полягає у визнанні винуватості, засудженні своїх дій, а також його поведінку після вчинення злочину, який визнав заподіяння шкоди потерпілій, однак не компенсував спричиненої майнової та моральної шкоди у зв`язку з відсутністю грошей, 
- суспільну небезпеку вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, оскільки злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, є тяжким злочином, 
- наслідки, що настали в результаті даного кримінального правопорушення: викрадене майно повернув.
Згідно з частиною 1 статті 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.
Приписи статті 69 КК України про призначення винній особі більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, є спеціальними і застосовуються у виключних випадках. Підставами для застосування цієї статті є встановлення не лише наявності кількох пом`якшуючих обставин, а й того факту, що їх наявність істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.
Суд враховує, що у Постанові від 10.07.2018 (справа № 148/1211/15-к) Верховний Суд звернув увагу на те, що формулювання пункту 1 частини першої статті 66 КК передбачає, що наявність будь-якої з обставин, перелічених в ньому, - тобто, або «з`явлення із зізнанням», або «щирого каяття», або «активного сприяння розкриттю злочину» - означає, що вимогу цього пункту виконано. Таким чином, положення статті 69-1 КК застосовуються, якщо судом установлено будь-яку з обставин, зазначених у пункті 1 частини першої статті 66 КК, та будь-яку з обставин, вказаних у пункті 2 частини першої статті 66 КК.
Тобто для застосування судом положень статті 69 КК України повинні бути встановлені виключні обставини, що істотно знижують ступінь тяжкості саме вчиненого кримінального правопорушення. У кожному випадку факт зниження ступеня тяжкості кримінального правопорушення повинен оцінюватися судом з урахуванням індивідуальних особливостей конкретного кримінального провадження. Проте у будь-якому разі встановлені обставини, що пом`якшують покарання, мають настільки істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції статті було б явно недоцільним і несправедливим, що узгоджується з висновком Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду в постанові від 27.04.2021 (справа № 712/4384/20, провадження №51-548км21).
У кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу обвинуваченого він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а в резолютивній частині послатися на ч. 1 ст. 69 КК України. При цьому необхідно враховувати не тільки мету й мотиви, якими керувалась особа при вчиненні злочину, а й її роль серед співучасників, поведінку під час та після вчинення злочинних дій тощо.
Ураховуючи конкретні обставини вчинення кримінальних правопорушень, наявність обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, з урахуванням відомостей про особу винного, суд вважає, що призначення обвинуваченому мінімального покарання в межах санкції ч.4 ст. 185 КК України є недоцільним, та при призначенні покарання наявні підстави для застосування ст. 69 КК України.
Відповідно до ч.1 ст. 59-1 КК України покарання у виді пробаційного нагляду полягає в обмеженні прав і свобод засудженого, визначених законом і встановлених вироком суду, із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства.
Згідно з ч. 2 ст. 59-1 КК України, суд покладає на засудженого до пробаційного нагляду такі обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
За сукупністю вищенаведених обставин, ураховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України - більш м`яке покарання, не зазначене в санкції ч. 4 ст. 185 КК України, а саме у виді пробаційного нагляду строком на 3 (три) роки з покладенням обов`язків, передбачених ст. 59-1 КК України. Вирок Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 14.10.2025, за яким ОСОБА_5 визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 246, ч. 4 ст. 246 КК України, із призначенням остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. 75 КК звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК, необхідно виконувати самостійно. 
На переконання суду, призначення обвинуваченому такого покарання буде справедливим, співрозмірним і достатнім для його виправлення, запобігання вчинення нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.
Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку
Потерпілою ОСОБА_7 , в рамках даного кримінального провадження, заявлено цивільний позов, в якому вона просить стягнути з цивільного відповідача на її користь відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок злочинних дій ОСОБА_5 у розмірі 128 895,00 грн, відшкодування моральної шкоди в розмірі 100 000,00 грн та судові витрати в розмірі витрат на правову допомогу в сумі 5 000,00 грн.
Представник потерпілої ОСОБА_4 в судових дебатах цивільний позов підтримала, вважає, що вартість викраденого потерпілій на даний час не відшкодовано, просить суд задовольнити цивільний позов в повному обсязі. 
Обвинувачений ОСОБА_5 цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди від злочину визнав частково, зокрема не згідний з розміром моральної коди в сумі 100 000,0 грн, яку вважає завищеною. Його захисник зазначив, що оскільки розмір матеріальної шкоди визначено цивільним позивачем в сумі 128 895,00 грн й становить вартість викраденого майна, яке знаходиться на зберіганні у відділенні поліції, то такі вимоги є безпідставними. З приводу моральної шкоди, погодився, що така була завдана, але враховуючи відсутність доказів, вважає суму в 100 000,00 грн завищеною, й погоджується з розміром моральної шкоди в сумі 5000,00 грн. Щодо відшкодування витрат на правову допомогу не заперечує, оскільки вони підтверджені належними доказами та підлягають стягненню в повному обсязі. 
Заслухавши пояснення учасників щодо цивільного позову, оглянувши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч. 2 ст. 127 Кримінального процесуального кодексу України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Згідно з ч. ч. 1, 5 ст. 128 Кримінального процесуального кодексу України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Частиною 1 статті 129 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Згідно з ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, заподіяна майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Представник потерпілої ОСОБА_7 в цивільному позові зазначила, що матеріальна шкода полягає у вартості викраденого та вартості будівельно-ремонтних робіт, які необхідно провести для відновлення вікон та дверей з коробками, точний розмір яких на сьогоднішній день ОСОБА_7 невідомий. Вважає, що розмір матеріальних збитків, заподіяних діями цивільного відповідача становить 128 895,00 грн та підтверджується висновком експерта Івано-Франківського НДЕКЦ МВС України за результатами судової будівельно-технічної
експертизи № СЕ-19/109-25/1756-БТ від 13.02.2025, який міститься в матеріалах справи (а.к.п. 190-200).
З огляду на викладене, суд встановив, що внаслідок кримінального правопорушення діями обвинуваченого ОСОБА_5 потерпілій ОСОБА_7 завдано майнову шкоду в сумі 128 895,00 гривень, яка є відшкодованою, так як викрадене майно знаходиться на зберіганні ВП № 1 (м. Яремче) Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, а стягнення його вартості з обвинуваченого призведе до подвійного відшкодування завданих збитків потерпілій, отже заявлені вимоги цивільного позивача про відшкодування майнової шкоди не підлягають задоволенню.
Що стосується стягнення моральної шкоди в розмірі 100 000,00 гривень, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо себе, членів сім`ї чи близьких родичів.
Згідно з ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Слід звернути увагу, що моральна шкода має бути обов`язково підтверджена належними та допустимими доказами заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру.
При оцінці обґрунтованості вимог у справах про відшкодування моральної шкоди необхідно керуватися принципом розумності, тобто виходити з об`єктивно передбачуваних за обставин конкретної справи втілень моральної шкоди. Відповідно, як основний доказ заподіяння моральної шкоди, слід розглядати достатньо переконливі з погляду розумності пояснення потерпілої сторони щодо характеру завданих їй немайнових втрат.
У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.12.2020 у справі № 752/17832/14-ц зроблено висновок, що визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.
Обґрунтовуючи свої вимоги про відшкодування моральної шкоди, потерпіла зазначила, що пережила сильний стрес та хвилювання з приводу вчиненого щодо неї кримінального правопорушення, переживання, почувалася розбитою, так як фактично було сплюндровано її працю. Вчинення ОСОБА_5 щодо неї кримінального правопорушення порушило її нормальний звичний ритм життя, поза як доводилося їздити з м. Кривий Ріг Дніпропетровської області в м. Яремче Івано-Франківської області на відповідні слідчі дії. Для цього їй приходилося відриватися від роботи, від сім?ї, змінювати свої плани та звичний ритм життя. Тривалий час в неї був знижений та нестійкий настрій, порушився сон, вона відчувала емоційну напругу, постійно перебувала в стані нервозності. Крім того, ОСОБА_7 мала намір завершити внутрішні оздоблювальні роботи і у вказаний житловий будинок в с. Микуличин перевезти свою сім?ю з м. Кривий Ріг з метою захисту їх від збройної агресії рф проти України. Проте, враховуючи злочинні дії ОСОБА_5 щодо ОСОБА_7 та їх наслідки, ОСОБА_7 цього вже реалізувати не може. Через це ОСОБА_7 також перенесла сильний стрес, переживання, втратила нормальний сон, спокій і щодня змушена жити під обстрілами рф.
Надаючи оцінку вимогам про відшкодування моральної шкоди, суд враховує, що злочин завжди породжує негативні емоції у потерпілих і можуть свідчить про заподіяння їм моральної шкоди, навіть якщо вони не потягли вагомих наслідків у вигляді погіршення здоров`я.

Разом з тим, рівень моральних страждань визначається не тільки видом правопорушення, а і змістом моральних страждань потерпілої внаслідок заподіяння їй шкоди та значенням наслідків цього правопорушення для її особистості, що і зумовлює розмір суми компенсації моральної шкоди.
Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.01.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. 
Визначаючи розмір моральної шкоди, суд виходить з того, що не може бути точних критеріїв майнового виразу фізичного і душевного болю, спокою. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз і його визначення не піддається математичним формулам.
Потерпілою не надано до позовної заяви доказів того, яким чином було визначено розмір завданої моральної шкоди. 
Разом з тим, суд вважає доведеним, що умисні дії обвинуваченого ОСОБА_5 призвели до виникнення у потерпілої ОСОБА_7 певних моральних страждань і хвилювань та втрат немайнового характеру, вимушених змін у її житті. Тому суд, виходячи із засад розумності, виваженості, справедливості, вважає необхідним позов останньої, задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_5 на користь потерпілої ОСОБА_7 40 000,00 грн відшкодування моральної шкоди. Саме такий розмір відшкодування є достатнім для розумного задоволення потреб позивачки. У задоволенні решти позовних вимог потерпілої в частині відшкодування моральної шкоди слід відмовити.
Крім того, положеннями ч. 1 ст. 124 КПК України встановлено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.
До таких витрат відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 118 КПК України належать витрати на правову допомогу.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України розмір процесуальних витрат, належить до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Чинний КПК України не встановлює чіткого переліку доказів, які необхідно надати суду на підтвердження понесених витрат на професійну правову допомогу, однак зобов`язує надати докази на підтвердження розміру процесуальних витрат, у тому числі на правову допомогу, що входить до предмета доказування у кримінальному провадженні.
Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30.09.2009 № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.
Документами на підтвердження відповідних витрат, незалежно від юрисдикції спору, можуть бути: договір про надання правової допомоги; розрахунок наданих послуг з їх детальним описом; документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, тощо).
Потерпілою ОСОБА_7 було заявлено про стягнення витрат на професійну правову допомогу у розмірі 5 000,00 грн. В обґрунтування понесених витрат цивільним позивачем
долучено договір про надання правничої допомоги № 57 від 18.03.2025 з адвокатом ОСОБА_4 та ордер № 1098502 на надання правничої допомоги від 11.04.2025 (а.к.п. 51, 53-55).
Таким чином, керуючись принципами справедливості та верховенства права, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат, розумності їхнього розміру, враховуючи обставини кримінального провадження, суд вважає, що підтверджені процесуальні витрати підлягають задоволенню та стягненню з ОСОБА_5 у сумі 5 000,00 грн.
Згідно з ст. 118 КПК України до процесуальних витрат відносяться витрати пов`язані із залученням експертів. 
Відповідно до довідок про витрати на проведення експертиз в кримінальному провадженні № 12025091110000005 розмір витрат на залучення експертів становить 20 693,40 грн, які на підставі частини 2 статті 124 КПК України слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави.
Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_5 під час судового провадження не обирався. 
Питання речових доказів вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. 50, 65, 69, ч. 4 ст. 185 КК України, ст. 124, 128, 129, 368- 371, 373-376, 392, 395 КПК України, 
у х в а л и в :
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити покарання із застосуванням ч.1 ст. 69 КК України у виді пробаційного нагляду строком на 3 (три) роки з покладенням обов`язків, передбачених ст. 59-1 КК України. 
Відповідно до п. 1-3 ч. 2 ст. 59-1 КК України покласти на  ОСОБА_5 наступні обов`язки: 1)періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2)повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Строк покарання у виді пробаційного нагляду ОСОБА_5 обчислювати з дня постановки на облік уповноваженим органом з питань пробації.
Даний вирок та вирок Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 14.10.2025, за яким ОСОБА_5 визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 246, ч. 4 ст. 246 КК України, із призначенням остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років та на підставі ст. 75 КК звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК, необхідно виконувати самостійно.
Цивільний позов задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 моральну шкоду завдану кримінальним правопорушенням в сумі 40 000 (сорок тисяч) гривень.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги у сумі 5 000,00 (п?ять тисяч) гривень.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати в загальній сумі 20 693 (двадцять тисяч шістсот дев`яносто три) гривні 40 копійок на проведення експертиз, а саме:
- судової будівельно-технічної експертизи № CE-19/109-25/1756-БТ від 13.02.2025, витрати на проведення якої становлять 12 734,40 грн;
- судової трасологічної експертизи № CE-19/109-25/1749-ТР від 04.02.2025, витрати на проведення якої становлять 7 959,00 грн.
Речові докази:
- чотири дерев?яних вікна із склопакетами та коробками до них коричневого кольору, дерев?яне засклене дверне полотно із коробкою та обналічниками коричневого кольору, дерев?яне глухе дверне полотно із коробкою та обналічниками коричневого кольору, дерев?яну коробку від дверей коричневого кольору, металевий врізний дверний замок жовтого кольору, який поміщено до поліетиленового пакету клапан якого опечатано,
-три дверні або віконні ручки коричневого кольору, які поміщено до поліетиленового пакету клапан якого опечатано,
-сім частин завіс до дверей та дві парні завіси, які поміщено до поліетиленового пакету клапан якого опечатано, які належать ОСОБА_7 - після набрання вироком законної сили повернути власнику;
-предмет зовні схожий на кухонний ніж, який поміщено до поліетиленового пакету, клапан якого опечатано та металеву монтажну лопатку, яку поміщено до поліетиленового пакету клапан якого опечатано - після набрання вироком законної сили повернути власнику;
- слід знаряддя зламу, який поміщено до спецпакету CRI1106576, клапан якого опечатано, після набрання вироком законної сили - знищити;
- DVD-R диск з відеозаписами - залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Яремчанський міський суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Головуюча суддя:	  	ОСОБА_11