__________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 947/22212/25
Провадження № 2-а/947/2/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2026 року 
Київський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Гниличенко М.В.
при секретарі – Тіщенко О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Одеси справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, суд -

ВСТАНОВИВ:

16.06.2025 року ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м.Одеси з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому просить поновити строк на оскарження постанови серія АВ № 00006273 від 02.06.2025 року; скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі від 02.06.2025 року серії АВ № 00006273, винесену Державною службою України з безпеки на транспорті, відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.132-1 КУпАП і закрити провадження по справі; стягнути на користь позивача сплачений судовий збір.
Відповідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.06.2025 року, вищезазначена справа передана судді Гниличенко М.В.
Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 03.07.2025 року прийнято до розгляду адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Вищевказана ухвала була направлена сторонам по справі та відповідно до вимог адміністративного законодавства відповідачу був наданий строк для подання відзиву на позовну заяву або заперечень.
11.07.2025 року від представника відповідача Державної служби України з безпеки на транспорті Ковальчук В.М. до суду надійшов відзив на позовну заяву, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 просили відмовити у повному обсязі. Додатками до відзиву представником відповідача було надано копія витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань; копії сертифікатів відповідності приладів автоматичних для зважування дорожніх транспортних засобів у русі; копії матеріалів по постанові АВ № 00006273./а.с.53/ 
06.01.2026 року представником відповідача Ковальчук В.М. через канцелярію суду було надано додаткові пояснення у справі, якими сторона відповідача підтверджує свою правову позицію з посиланням на практику апеляційних судів з приводу предмета спору.
Учасники судового процесу були сповіщені належним чином відповідно до ст.ст.124-131 КАС України.
Позивач ОСОБА_1 до судового засідання з`явився, підтримав позовні вимоги та просив задовольнити у повному обсязі.
Представник відповідача - Державної служби України з безпеки на транспорті Ковальчук В.М. до судового засіданняз`явилась, просила відмовити у задоволенні позовних вимог.
Статтею 288 КУпАП передбачено, що постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено до суду у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України з особливостями, встановленими КУпАП.
Статтею 286 КАС України передбачено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.
Дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, суд приходить до наступного висновку.
Згідно вимог ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.
Відповідно до ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, в межах позовних вимог.
Судом встановлено, що Державною службою України з безпеки на транспорті відносно ОСОБА_1 , як власника транспортних засобів, винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, від 02.06.2025 року, серії АВ №00006273 за ч.2 ст.132-1 КУпАП на суму штрафу 17000 грн.
Відповідно до цієї постанови 31.05.2025 року за адресою H-03, км 246+654 Хмельницька обл. на автоматичному зважувальному комплексі WIM 14, зафіксовано транспортний засіб VOLVO FH 460 д.н.з. НОМЕР_1 , з перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР: перевищення навантаження на здвоєні осі транспортного засобу на 11,757% (1,352 тонн), при умисно заниженій Укртрансбезпекою ваговій нормі 11,5 тонн та відстані між вісями менше ніж 1м. Фактична маса з урахуванням встановленої законом похибки склала 12,852 тони (відстань між вісями 2 і 3 -
989 мм).
При цьому, в постанові інспектором зроблено висновок, що зазначеними діями скоєно адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.132-1 КУпАП- «Перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час великогабаритними великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі: 8500 грн. - у разі перевищення габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; 17 000 грн. - у разі перевищення габаритно-вагових норм попад 10%, але не більше 20%; 34 000 грн. - у разі перевищення габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; 51 000 грн - у разі перевищення габаритно-вагових норм понад 30%».
Позивач зазначає, що оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення винесена відносно нього протиправно, оскільки: Укртрансбезпека застосувала до здвоєної осі занижену вагову норму 11,5 тонн, замість передбачених законом 16 тонн. Це здійснено шляхом невірного застосування числових показників у частині заниження відомостей про відстань між цими вісями (між 2-ю та 3-ю вісями) з 1015 мм до 989 мм. Як наслідок, Укртрансбезпека штучно створила підстави для застосування нижчої вагової норми. Тому такі розрахунки не можливо взяти за основу для винесення постанови. З урахуванням вірної вагової норми на здвоєну вісь 16 тонн та фактичної ваги 12,852 тонн, відсутні жодні законні підстави для накладення штрафу; в порушення регламенту N?163 та ДСТУ OIML R 134-1:2010 Укртрансбезнека не застосувала під час вимірювання параметру довжини відстаней між вісями похибку в розмірі 600 мм, що вплинуло на невірне кінцеве визначення показника відстані між вісями і відповідно на невірне визначення нормативного вагового параметру 16 тонн, замість 11,5 тонн; конструктивна відстань між здвоєними вісями тягача VOLVO FH 460 є стабільним і незмінним технічним параметром, який об?єктивно складає 1015 мм, що автоматично передбачає застосування вагової норми 16 тонн згідно з пунктом 22.5 ПДР України. Заниження цього параметру до 989 мм є або наслідком технічної похибки WIM-комплексу, або результатом некоректної обробки цифрових даних при складанні інформаційного файлу, що унеможливлює правомірність застосування вагової норми 11,5 тонн; сертифікованою експертною установою підтверджено технічну справність тягача та всього його обладнання у відповідності з заводськими технічними характеристиками, про що видано відповідний протокол перевірки технічного стану. Під час маршруту, в той же день, транспортний засіб проїхав через 10 окремих вагових комплексів Укртрансбезпеки WIM 57, WIM 14 (спірний ваговий комплекс), WIM 47, WIM50, WIM 85, WIM 13, WIM 27, WIM 64, WIM 02, WIM 01. Проте, із 10 вищевказаних автоматичних комплексів Укртрансбезпеки перевищення вагових норм відобразилось лише на одному автоматичному ваговому комплексі - WIM 14. На інших автоматичних комплексах Укртрансбезпеки не зафіксовано жодного факту порушення перевищення вагової норми, тобто на всіх інших зафіксована відстань між вісями понад 1 м з ваговою нормою 16 тонн, що чітко доводить факт недоведеності Укртрансбезпекою числових показників відстані між вісями з вагового комплексу WIM 14.
Відповідно до ст.289 КУпАП скаргу щодо постанови по справі про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, може бути подано протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
Згідно ч.3 ст.291 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, набирає законної сили після її вручення, або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.
Позивач зазначає, що оскаржувана постанова була винесена 02.06.2025 року без його присутності, тому постанову йому було відправлено відповідачем поштою. Зокрема, на звороті конверту було зазначено штрих-код, при дослідженні якого було встановлено, що позивач отримав постанову 07.06.2025 року, тому своєчасно у десятиденний строк звернувся з позовом до суду щодо оскарження постанови. 
Відповідно до ст.121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. На підставі викладених позивачем обставин, суд вважає поновити позивачу строк звернення з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.
Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначено Законом України "Про автомобільний транспорт" від 05 квітня 2001 року № 2344-III
Відповідно до частини 12 статті 6 Закону № 2344-III, державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.
Частиною 1 статті 60 Закону № 2344-III визначено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5 % до 10 % включно при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно з частиною 2 статті 29 Закону України "Про дорожній рух", з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.
Відповідно до ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Згідно з п. 22.5 Правил дорожнього руху за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів не перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.
Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.
Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.
Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.
Таким чином, участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові параметри яких перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, зокрема, навантаження на вісі транспортного засобу, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів, а при перевезенні вантажу без відповідного дозволу настає адміністративно-господарська відповідальність, яка залежить від відсоткового перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм.
Статтею 132-1 КУпАП визначено відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів та правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами.
Частиною 2 ст.132-1 КУпАП визначено, що перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5 % до 10 % включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян- у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10 %, але не більше 20 %; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20 %, але не більше 30 %; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30 %. Примітка. Підставою для звільнення від відповідальності, передбаченої частинами першою і другою цієї статті, є наявність дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.
Відповідно до статті 61 Конституції України, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
Відповідно до ст.14-3 КУпАП, адміністративну відповідальність несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець в сфері вантажних перевезень з 2017 року. На праві власності йому належить трьохвісний тягач та трьохвісний напівпричіп – контейнеровоз.
Відповідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 06.09.2024 року спеціалізований вантажний силовий тягач VOLVO FH 460, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , 2015 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 , належить на праві власності ОСОБА_1 . Дата первинної реєстрації 27.07.2024 року./а.с.19/
Відповідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 21.09.2024 року спеціалізований напівпричеп Н/ПР контейнеровоз, марки Koegel, 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4 , належить на праві власності ОСОБА_1 . Дата первинної реєстрації 06.04.2022 року./а.с.19/
Як вбачається із постанови про притягнення власника ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності саме на цьому транспортному составі здійснювалось перевезення вантажу і зафіксовано перевищення вагових норм.
Позивач зазначає, що він завжди дотримується вимог закону та не здійснює перевезення вантажу з перевищенням вагових норм. Крім того, усі документи на транспортний засіб та перевезення вантажу оформлені в установленому законом порядку.
Фактично позивач за весь час жодного разу не притягувався до адміністративної відповідальності за перевезення вантажу з перевищенням вагових норм.
Позивач зазначає, що в даному випадку 31.05.2025 року відбувалось міжнародне перевезення з Румунії до м.Київ, та зокрема в Хмельницькій області на автоматичному зважувальному комплексі WIM 14 начебто було зафіксовано транспортний засіб VOLVO FH 460, реєстраційний номер НОМЕР_3 , з перевищенням навантаження на здвоєні вісі та відстані між 2 та 3 вісями менше ніж 1м – 989 мм. Позивач не погоджується з даними розрахунками та вказує, що з урахуванням правильної норми на здвоєну вісь 16 тонн та фактичної ваги 12,852 тонни, відсутні жодні законні підстави для накладення штрафу. Крім того, позивач зазначає, що конструктивна відстань між здвоєними вісями тягача VOLVO FH 460 є стабільним і незмінним тенічним параметром, який об`єктивно складає 1015 мм, що автоматично передбачає застосування вагової норми 16 тонн згідно з пунктом 22.5 ПДР. Заниження цього параметру до 989 мм є або наслідком технічної похибки WIM-комплексу, або результатом некоректної обробки цифрових даних при складанні інформаційного файлу, що унеможливлює правомірність застосування вагової норми 11,5 тонн.
Судом було досліджено Сертифікат відповідності ЄС для готових транспортних засобів від 02.07.2014 року , який було перекладено з англійської на українською мову, з якого вбачається, що транспортний засіб VOLVO FH, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , 2015 року випуску по основним розмірам має відстань між осями, зокрема 2-3: 1015 мм. Маса транспортного засобу в робочому стані 8665 кг, технічна допустима маса на кожну вісь 16500 кг./а.с.21/.
Позивач звертає увагу суду, що саме заводом виробником стаціонарно зафіксовано чіткий параметр відстань між осями, зокрема 2-3: 1015 мм.
Позивач зазначає, що на вказаний транспортний засіб є протоколи технічного огляду, які складаються 1 раз на рік, Договір цивільної відповідальності, документи на перевезення вантажу міжнародного зразка.
Позивач також зауважує, що транспортний засіб проходив дві реєстрації в органах поліції, має протокол технічного огляду, при якому здійснюється повний огляд транспортного засобу, де не зафіксовано жодних переобладнань щодо відстані між осями, оскільки категорично не можливо змінювати заводські параметри транспортного засобу, навіть у разі необхідності переобладнання необхідно офіційно звернутись в експертну установу м.Києва, яка приймає рішення та після переобладнання транспортний засіб підлягає заново реєстрації, в основному це стосується причепів.
Судом було досліджено Протокол перевірки технічного стану транспортного засобу IA № 273935 від 21.09.2024 року VOLVO FH 460, реєстраційний номер НОМЕР_3 та Протокол перевірки технічного стану транспортного засобу IA № 273934 від 21.09.2024 року контейнеровоз, марки Koegel, 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4 , якими не встановлено переобладнань транспортних засобів, проведено міжнародний технічний огляд та транспортні засоби після технічного контролю визнано технічно справними./а.с.25-26/ 
Таким чином, сертифікованою експертною установою підтверджено технічну справність тягача та всього його обладнання у відповідності з заводськими технічними характеристиками, про що надано відповідний протокол перевірки технічного стану.
Також, позивач звертає увагу суду на той факт, що під час маршруту транспортний засіб проїхав через 10 окремих вагових комплексів Укртрансбезпеки, зокрема WIM 57, WIM 47, WIM 50, WIM 85, WIM 13, WIM 27, WIM 64, WIM 02, WIM 01 та спірний ваговий комплекс WIM 14. На усіх дев`яти автоматичних вагових комплексах Укртрансбезпеки не зафіксовано жодного факту перевищення. Увесь маршрут здійснювався із фіксацією на GPS, про позивачем до позову надано відповідне підтвердження. При цьому, як зазначає позивач, під час руху причеп був опломбований, опломбування здійснено у пункті завантаження і розпломбування здійснено у пункті розвантаження, тому виключена будь-яка можливість довантаження, що підтверджується витягом з GPS, як моніторинг по маршруту вказаного транспортного засобу.
Також, позивач зазначає, що вантаж був не сипучий, ні наливний, фактично це було металеві радіатори, закріплені на подонах, що вбачається із Міжнародної товарно-транспортної накладної від 28.05.2025 року, тому вплив на вісі шляхом пересипання на одну чи іншу сторону не відбувався/а.с.18/
Презумпція достовірності пояснень (інформації) - це правовий принцип, за яким надана інформація, документи або пояснення вважаються правдивими та точними, поки не доведено протилежне. 
Представник позивача не заперечував щодо проїзду вищевказани автоматичних вагових комплексів транспортним засобом позивача, але повідомив різні причини можливої неналежної роботи вказаних комплексів – комплекси могли бути не повіреними, знаходились в стані ремонту, або невірно зчитувались параметри транспортного засобу, не працювали у зв`язку з безпековою ситуацією. 
Припущення - це судження, думка про можливість чи ймовірність чогось, що приймається без попереднього доведення, це не достовірний факт, а лише передбачення, тому вважається істинним, поки не доведено протилежне.
Суд зазначає, що автоматична система зважування (WIM-комплекси) почала працювати з 01.10.2021 року, робота вагових комплексів була призупинена на початку війни, проте з червня 2022 року камери автоматичного фіксування почали функціонувати. Зважування відбувається як загальне по автомобілю так і по вісці, при цьому загальна маса встановлюється не в цілому, а шляхом підсумку показників ваги по кожній окремій вісі, проте у кінцевому підсумку виводяться показники загальної ваги і розподілу по кожній вісі.
Зважування відбувається в русі, вага фіксується кожною віссю окремо, а потім сумуються і відображається загальний підсумок ваги. Будь-яке мінімальне прискорення або гальмування впливає на кінцеві показники ваги. Якщо транспортний засіб буде кілька разів поспіль проїжджати вагове обладнання, показники кожного разу будуть різнитися, крім того має вплив якість дороги та її категорія, правильность установки ваг та температура повітря, тобто вищевказане не гарантує точність взважування. Зокрема, наявність похибки та її опис проаналізовано в Методичних дослідженнях комплексів зважування, зокрема систем Weigh-in-Motion (WIM), спрямовані на підвищення точності вимірювання маси транспортних засобів у русі. 
Згідно статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до статті 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з положеннями ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративнеправопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення. Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена в адміністративно правових нормах відповідною статтею Особливої частини КУпАП сукупність ознак, які визначають громадську небезпечність, винність, протиправність вчинку, що призводить до застосування адміністративно-правових санкцій. До складу правопорушення входять: об`єкт правопорушення; об`єктивна сторона правопорушення; суб`єкт правопорушення; суб`єктивна сторона правопорушення. Відсутність хоча б одного з елементів складу виключає правову відповідальність.
Згідно Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 р. № 103, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.
Пунктом 7 вказаного Положення, Укртрансбезпека для виконання покладених на неї завдань має право, зокрема: використовувати у своїй діяльності транспортні засоби, зокрема спеціалізовані, та засоби вимірювальної техніки; у разі виявлення порушень законодавства щодо габаритно-вагового контролю під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) копіювати, сканувати документи, які пред`являють водії транспортних засобів під час проведення такої перевірки, та використовувати їх як доказ під час розгляду справ про порушення законодавства; використовувати засоби фото-відеофіксації процесу перевірки, зокрема в автоматичному режимі.
Таким чином, Укртрансбезпека з метою забезпечення виконання покладених на неї законодавством завдань, зокрема в частині здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів, має право: проводити рейдові перевірки (перевірки на дорозі); використовувати засоби фото- і відеофіксації процесу перевірки, зокрема в автоматичному режимі.
Механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі визначений Порядком фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2019 року № 1174(далі - Порядок № 1174).
Відповідно до п.8 Порядку № 1174 вимоги до технічних засобів автоматичних пунктів визначаються Технічним регламентом засобів вимірювальної техніки, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2016 № 163.
Фіксація правопорушень в автоматичному режимі здійснюється на автоматичних пунктах, які облаштовані відповідно до вимог, визначених у додатку (п.7 Порядку № 1174).
Із пояснень представника відповідача, наданих у судовому засідання, вбачається, що технічний засіб, яким в автоматичному режимі зафіксоване оспорюване правопорушення має відповідні свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, сертифікати відповідності та експертний висновок щодо комплексу «Інформаційно-телекомунікаційна система (ІТС) Автоматизована система зважування ТЗ у русі (WІМ)», тобто є засобом вимірювальної техніки, який відповідає вимогам Технічного регламенту.
Як передбачено статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Таким чином, на підставі викладеного суд приймає до уваги наступні доводи позивача - застосування відповідачем до здвоєної осі занижену вагову норму 11,5 тонн, замість передбачених 16 тонн, зокрема і зниженням відомостей про відстань між вісями з 1015мм до 989 мм; в порушення Регламенту № 163 та ДСТУ OIML R 134-1:2010 відповідачем не було застосовано під час вимірювання параметру довжини відстаней між осями похибку в розмірі 600 мм, що вплинуло на невірне кінцеве визначення показника відстані між вісями і відповідно на невірне визначення нормативного вагового параметру 16 тонн, замість 11,5 тонн; конструктивна відстань між здвоєними вісями тягача VOLVO FH 460 є стабільним і незмінним технічним параметром, який об?єктивно складає 1015 мм, що автоматично передбачає застосування вагової норми 16 тонн згідно з пунктом 22.5 ПДР України. Заниження цього параметру до 989 мм є або наслідком технічної похибки WIM-комплексу, або результатом некоректної обробки цифрових даних при складанні інформаційного файлу, що унеможливлює правомірність застосування вагової норми 11,5 тонн; сертифікованою експертною установою підтверджено технічну справність тягача та всього його обладнання у відповідності з заводськими технічними характеристиками, про що видано відповідний протокол перевірки технічного стану. Під час маршруту, в той же день, транспортний засіб проїхав через 10 окремих вагових комплексів Укртрансбезпеки WIM 57, WIM 14 (спірний ваговий комплекс), WIM 47, WIM50, WIM 85, WIM 13, WIM 27, WIM 64, WIM 02, WIM 01. Проте, із 10 вищевказаних автоматичних комплексів Укртрансбезпеки перевищення вагових норм відобразилось лише на одному автоматичному ваговому комплексі - WIM 14. На інших автоматичних комплексах Укртрансбезпеки не зафіксовано жодного факту порушення перевищення вагової норми, тобто на всіх інших зафіксована відстань між вісями понад 1 м з ваговою нормою 16 тонн, що чітко доводить факт недоведеності Укртрансбезпекою числових показників відстані між вісями з вагового комплексу WIM 14. Законом була передбачена можливість проведення розгляду справи за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, при наявності спірних моментів, проте відповідачем не надано була можливість надати письмові пояснення, чим було порушено право на захист. Також, Укртрансбезпека не застосувала передбачений пунктом 6 Інструкції № 512 обов`язок уточнити у власника транспортного засобу необхідні відомості щодо типу транспортного засобу, якщо мали сумніви чи розбіжності щодо типу напівпричепу-контейнеровозу.
Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення" (справа «Серявін та інші проти України» рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2010 року).
Згідно з ч.1 ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Частиною першою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно з частиною першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів наданих сторонами, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки доводи позивача знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, за наслідком чого позовні вимоги підлягають задоволенню.
Підстави для розподілу судових витрат визначено нормами ст.139 КАС України та у разі задоволення позову підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 8, 71, 77, 122, 245-247, 251, 293 КАС України, ст.ст. 256, 268, 287-289 КУпАП, суд, - 
УХВАЛИВ:

Поновити строк звернення до суду з адміністративним позовом.
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі – задовольнити.
Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, від 02.06.2025 року серії АВ № 00006273, винесену Державною службою України з безпеки на транспорті, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.132-1 КУпАП у вигляді накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу 17000 грн. та закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення.
Стягнути з Державної служби України з безпеки на транспорті (ЄДРПОУ 39816845) за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , суму судового збору у розмірі 605,60 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.
Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.
Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст судового рішення складено та підписано 23.03.2026 року.

Суддя          М. В. Гниличенко