ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2026 року 
м. Київ
справа № 260/4817/24
провадження № К/990/25658/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Смоковича М. І.,
суддів: Кашпур О. В., Радишевської О. Р.
розглянув у порядку письмового провадження у суді касаційної інстанції справу
за позовом ОСОБА_1 до Товариство з обмеженою відповідальністю "Кривка" про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії, провадження по якій відкрито
за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2024 року, ухваленого у складі головуючого судді Гаврилка С. Є., та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28 травня 2025 року, прийнятої у складі колегії суддів: головуючого - Сеника Р. П., суддів: Онишкевича Т. В., Судової-Хомюк Н. М.
І. Суть спору 
1. У липні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариство з обмеженою відповідальністю "Кривка" (далі - ТОВ "Кривка"), в якому просить:
1.1. визнати протиправною бездіяльність ТОВ "Кривка" щодо ненадання ОСОБА_1 відповіді на запит про надання публічної інформації від 18 червня 2024 року;
1.2. зобов`язати ТОВ "Кривка" надати відповідь на запит про надання публічної інформації від 18 червня 2024 року.
2. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що відповідно до вимог Закону України "Про доступ до публічної інформації" інформація, запитувана ним у відповідача, є публічною, однак станом на момент подання позову до суду відповіді відповідачем надано не було.
Вважаючи бездіяльність ТОВ "Кривка" щодо ненадання ОСОБА_1 відповіді на запит про надання публічної інформації від 18 червня 2024 року протиправною, ОСОБА_1 звернувся до суду з вимогою про зобов`язання ТОВ "Кривка" надати відповідь на його запит.
ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи
3. ТОВ "Кривка" зареєстроване як юридична особа з 19 січня 2022 року. Видами економічної діяльності є: 
46.90 Неспеціалізована оптова торгівля (основний); 
02.30 Збирання дикорослих недеревних продуктів; 
10.20 Перероблення та консервування риби, ракоподібних і молюсків; 
10.39 Інші види перероблення та консервування фруктів і овочів; 
10.91 Виробництво готових кормів для тварин, що утримуються на фермах; 
10.92 Виробництво готових кормів для домашніх тварин; 
46.19 Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту; 
46.31 Оптова торгівля фруктами й овочами; 
46.32 Оптова торгівля м`ясом і м`ясними продуктами; 
46.33 Оптова торгівля молочними продуктами, яйцями, харчовими оліями та жирами; 
46.34 Оптова торгівля напоями; 
46.36 Оптова торгівля цукром, шоколадом і кондитерськими виробами; 
46.37 Оптова торгівля кавою, чаєм, какао та прянощами; 
46.38 Оптова торгівля іншими продуктами харчування, у тому числі рибою, ракоподібними та молюсками; 
46.49 Оптова торгівля іншими товарами господарського призначення; 
47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах; 
52.10 Складське господарство;
68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (а.с. 35-37).
4. 10 червня 2024 року позивач звернувся до ТОВ "Кривка" із запитом про надання публічної інформації, в якому просив надати інформацію про аварії та інші надзвичайні події, що сталися або можуть статися і загрожують здоров`ю та безпеці громадян на території суб`єкта господарювання або офісу. Відповідь на запит просив надіслати на його електронну пошту (а.с. 12).
5. Станом на день звернення із позовом до суду відповіді від відповідача на електронну адресу позивача не надходило. Зокрема, позивач в позові зазначає, що такі види діяльності ТОВ "Кривка" як 02.30 Збирання дикорослих недеревних продуктів, 10.20 Перероблення та консервування риби, ракоподібних і молюсків, 10.39 Інші види перероблення та консервування фруктів і овочів, 10.91 Виробництво готових кормів для тварин, що утримуються на фермах, 10.92 Виробництво готових кормів для домашніх тварин, 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах, 52.10 Складське господарство, 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна, можуть призвести до настання аварій та інших надзвичайних подій, що сталися або можуть статися і загрожують здоров`ю та безпеці громадян на території об`єкта господарювання або офісу.
ІІІ. Рішення судів першої й апеляційної інстанцій
6. Закарпатський окружний адміністративний суд рішенням від 30 вересня 2024 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28 травня 2025 року, в позові відмовив.
7. Такі свої рішення суди мотивували тим, що умовою для виникнення обов`язку у суб`єкта господарювання надати запитувачу інформацію, зокрема, про аварії, катастрофи, небезпечні природні явища та інші надзвичайні події, що сталися або можуть статися і загрожують здоров`ю та безпеці громадян, є володіння відповідною інформацією. Таким чином, у випадку, коли суб`єкт господарювання не володіє запитуваною інформацією, то він, відповідно, не є розпорядником такої та не зобов`язаний надати відповідь на такий запит.
Суди першої та апеляційної інстанцій зазначили, що інформація про аварії, катастрофи, небезпечні природні явища та інші надзвичайні події, що сталися або можуть статися і загрожують здоров`ю та безпеці громадян є такою, яка відповідно до пункту 3 частини другої статті 6 Закону «Про доступ до публічної інформації», не може бути обмеженою.
При цьому у вказаному законі не перераховано конкретні господарюючі суб`єкти, які повинні володіти такою інформацію, однак у контексті Законів України «Про техногенну та природну безпеку», «Про охорону навколишнього природного середовища», «Про захист прав споживачів» тощо відповідні суб`єкти зобов`язані фіксувати та зберігати інформацію про загрози/події; інформувати відповідні органи влади, надавати інформацію за запитом громадян, органів контролю тощо. Обов`язок володіти і надавати інформацію про аварії, катастрофи, надзвичайні події покладається на всіх суб`єктів господарювання, якщо вони здійснюють діяльність у сфері де є загроза безпеці людей або довкіллю; така подія мала місце в межах їх відповідальності; такі суб`єкти зобов`язані здійснювати відповідний контроль чи моніторинг, дослідження тощо.
Водночас при вирішенні цього спору доказів того, що відповідач володіє запитуваною інформацією або хоча б може такою володіти, не надано.
За таких обставин, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про те, що у разі якщо відповідач володіє запитуваною інформацією відповідно до частини другої статті 13 Закону України "Про доступ до публічної інформації", то на нього розповсюджуються положення Закону України "Про доступ до публічної інформації", зокрема, щодо надання відповіді на запит. Якщо ж суб`єкт господарювання не володіє запитуваною інформацією, що передбачена частиною другою статті 13 Закону України "Про доступ до публічної інформації", то такий суб`єкт не є розпорядником інформації відповідно до цього Закону і, відповідно, не несе будь яких обов`язків, в тому числі й відповідальності за ненадання інформації за запитами.
Враховуючи, що обов`язок з приводу надання відповіді на запит позивача не встановлено, тому суди попередніх інстанцій дійшли висновку про недопущення відповідачем протиправної бездіяльності та, як наслідок, відсутність підстав для зобов`язання відповідача вчинити дії щодо надання відповіді на запит.
ІV. Провадження в суді касаційної інстанції
8. Позивач подав касаційну скаргу на вказані судові рішення з підстав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України та підпункту «а» пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), в якій, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати їхні рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Так, автор скарги вказує на неврахування судом апеляційної інстанції в оскаржуваному рішенні висновків щодо застосування частини другої статті 13 Закону України "Про доступ до публічної інформації", викладеного у постановах Верховного Суду від 21 жовтня 2021 року у справі № 640/30099/20, від 01 грудня 2022 року у справі № 640/23540/21, від 20 березня 2025 року у справі № 440/4399/22 у подібних правовідносинах.
9. Верховний Суд ухвалою від 11 серпня 2025 року відкрив касаційне провадження з підстави, передбаченої пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України.
V. Релевантні джерела права й акти їхнього застосування
10. Приписами статті 40 Конституції України визначено, що держава гарантує, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
11. Відповідно до статті 3 Закону України «Про звернення громадян» під зверненнями громадян варто розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. 
Заява (клопотання) - це звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.
12. Інформація у розумінні статті 1 Закону України «Про інформацію» означає будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.
13. За приписами статті 5 Закону України «Про інформацію» кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.
14. Відповідно до статті 10 Закону України «Про інформацію» за змістом інформація поділяється на такі види: інформація про фізичну особу; інформація довідково-енциклопедичного характеру; інформація про стан довкілля (екологічна інформація); інформація про товар (роботу, послугу); науково-технічна інформація; податкова інформація; правова інформація; статистична інформація; соціологічна інформація; інші види інформації.
15. Частиною шостою статті 5 Закону України «Про звернення громадян» письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення).
16. Згідно з частиною першою статті 14 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, посадові особи зобов`язані розглянути пропозиції (зауваження) та повідомити громадянина про результати розгляду.
17. Спеціальним законом у сфері інформації доступу до публічної інформації є Закон України "Про доступ до публічної інформації", який, серед іншого, визначає права запитувачів інформації та обов`язки її розпорядників.
18. Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.
19. Частиною першою статті 13 Закону України "Про доступ до публічної інформації" визначено, що розпорядниками інформації є:
1) суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання;
2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів;
3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов`язаної з виконанням їхніх обов`язків;
4) суб`єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них;
5) юридичні особи публічного права, державні/комунальні підприємства або державні/комунальні організації, що мають на меті одержання прибутку, господарські товариства, у статутному капіталі яких більше 50 відсотків акцій (часток, паїв) прямо чи опосередковано належать державі та/або територіальній громаді, - щодо інформації про структуру, принципи формування та розмір оплати праці, винагороди, додаткового блага їх керівника, заступника керівника, особи, яка постійно або тимчасово обіймає посаду члена виконавчого органу чи входить до складу наглядової ради.
20. Водночас частиною другою статті 13 Закону України "Про доступ до публічної інформації" передбачено, що до розпорядників інформації, зобов`язаних оприлюднювати та надавати за запитами інформацію, визначену в цій статті, у порядку, передбаченому цим Законом, прирівнює суб`єктів господарювання, які володіють: 1) інформацією про стан довкілля; 2) інформацією про якість харчових продуктів і предметів побуту; 3) інформацією про аварії, катастрофи, небезпечні природні явища та інші надзвичайні події, що сталися або можуть статися і загрожують здоров`ю та безпеці громадян; 4) іншою інформацією, що становить суспільний інтерес (суспільно необхідною інформацією).
21. Згідно з частиною третьою статті 23 Закону України «Про доступ до публічної інформації» оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України.
VI. Позиція Верховного Суду
22. Аналіз наведених норм права свідчить, що кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. 
При цьому запитувана інформація може бути у володінні як суб`єкта владних повноважень, так і інших розпорядників публічної інформації, визначених Законом України "Про доступ до публічної інформації", деталізація видів яких міститься у статті 13 вказаного Закону.
23. Так, окрім суб`єктів владних повноважень, до розпорядників інформації відносяться, зокрема:
юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів; 
особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов`язаної з виконанням їхніх обов`язків;
суб`єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них;
суб`єкти господарювання, які володіють інформацією: про стан довкілля; про якість харчових продуктів і предметів побуту; про аварії, катастрофи, небезпечні природні явища та інші надзвичайні події, що сталися або можуть статися і загрожують здоров`ю та безпеці громадян; іншою інформацією, що становить суспільний інтерес (суспільно необхідною інформацією).
24. Водночас до розпорядників інформації, зобов`язаних оприлюднювати та надавати за запитами інформацію, прирівнюються також суб`єкти господарювання, які володіють:
1) інформацією про стан довкілля;
2) інформацією про якість харчових продуктів і предметів побуту;
3) інформацією про аварії, катастрофи, небезпечні природні явища та інші надзвичайні події, що сталися або можуть статися і загрожують здоров`ю та безпеці громадян;
4) іншою інформацією, що становить суспільний інтерес (суспільно необхідною інформацією).
25. Отже, структура наведеної законодавчої норми вказує, що суб`єкт господарювання може бути розпорядником публічної інформації, але в тому обсязі і в тих випадках, які визначив Закон України "Про доступ до публічної інформації".
26. Поняття та ознаки суб`єкта господарювання визначені у статті 55 Господарського кодексу України, який діяв на момент розгляду цієї справи у судах першої та апеляційної інстанцій, відповідно до частин першої, другої якої суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.
Суб`єктами господарювання є:
1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку;
2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.
Частинами першою і другою статті 3 Господарського кодексу України передбачено, що під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.
Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).
Відповідно до частини другої статті 52 Господарського кодексу України некомерційна господарська діяльність здійснюється суб`єктами господарювання державного або комунального секторів економіки у галузях (видах діяльності), в яких відповідно до статті 12 цього Кодексу забороняється підприємництво, на основі рішення відповідного органу державної влади чи органу місцевого самоврядування. Некомерційна господарська діяльність може здійснюватися також іншими суб`єктами господарювання, яким здійснення господарської діяльності у формі підприємництва забороняється законом.
27. З наведеного висновується, що до суб`єктів господарювання відносяться господарські організації (підприємства, інші юридичні особи) та фізичні особи - підприємці, які, залежно від мети, здійснюють господарську діяльність у формі підприємництва (з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку), або у формі некомерційної господарської діяльності (якщо здійснення підприємництва у відповідній сфері діяльності забороняється).
Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2021 року у справі № 640/30099/20, на яку вказує автор касаційної скарги.
28. Як встановлено судами попередніх інстанцій, Товариство з обмеженою відповідальністю "Кривка" зареєстроване як юридична особа з 19 січня 2022 року. Видами економічної діяльності є: 
46.90 Неспеціалізована оптова торгівля (основний); 
02.30 Збирання дикорослих недеревних продуктів; 
10.20 Перероблення та консервування риби, ракоподібних і молюсків; 
10.39 Інші види перероблення та консервування фруктів і овочів; 
10.91 Виробництво готових кормів для тварин, що утримуються на фермах; 
10.92 Виробництво готових кормів для домашніх тварин; 
46.19 Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту; 
46.31 Оптова торгівля фруктами й овочами; 
46.32 Оптова торгівля м`ясом і м`ясними продуктами; 
46.33 Оптова торгівля молочними продуктами, яйцями, харчовими оліями та жирами; 
46.34 Оптова торгівля напоями; 
46.36 Оптова торгівля цукром, шоколадом і кондитерськими виробами; 
46.37 Оптова торгівля кавою, чаєм, какао та прянощами; 
46.38 Оптова торгівля іншими продуктами харчування, у тому числі рибою, ракоподібними та молюсками; 
46.49 Оптова торгівля іншими товарами господарського призначення; 
47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах; 
52.10 Складське господарство;
68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (а.с. 35-37).
29. Оскільки доводи касаційної скарги позивача головним чином побудовані на тому, що ТОВ "Кривка" є суб`єктом, який прирівнюється до розпорядників інформації, Суду необхідно з`ясувати, чи є ТОВ "Кривка" суб`єктом господарювання та чи є суспільно необхідною інформація, яка, на думку позивача, підлягає оприлюдненню відповідачем.
30. Статтею 84 Цивільного кодексу України передбачено, що товариства, які здійснюють підприємницьку діяльність з метою одержання прибутку та наступного його розподілу між учасниками (підприємницькі товариства), можуть бути створені лише як господарські товариства (повне товариство, командитне товариство, товариство з обмеженою або додатковою відповідальністю, акціонерне товариство) або виробничі кооперативи чи сільськогосподарські кооперативи, сільськогосподарські кооперативні об`єднання, що діють з метою одержання прибутку.
31. Відповідно до статті 140 Цивільного кодексу України товариством з обмеженою відповідальністю є засноване однією або кількома особами товариство, статутний капітал якого поділено на частки.
Особливості діяльності товариств з обмеженою відповідальністю встановлюються Законом України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю".
32. Своєю чергою поняття «суб`єкта господарювання» та його ознаки визначені у статті 55 Господарського кодексу України, який діяв на момент розгляду цієї справи у судах першої та апеляційної інстанцій, про що зазначалось вище.
33. З аналізу наведених норм права висновується, що суб`єкт господарювання має бути наділений такими правовими ознаками: 1) бути учасником господарських відносин; 2) безпосередньо здійснювати господарську діяльність; 3) мати господарські права та обов`язків; 4) мати відокремлене від інших суб`єктів майно; 5) бути здатним нести юридичну відповідальність за зобов`язаннями в межах свого майна (крім випадків, передбачених законом).
34. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 01 грудня 2022 року у справі № 640/23540/21, на яку вказує автор касаційної скарги.
35. Велика Палата Європейського суду з прав людини у рішенні від 08 листопада 2016 року у справі «Угорський Гельсінський Комітет проти Угорщини» («Magyar Helsinki Bizottsag v. Hungary») (заява №18030/11) вказала, що те, наскільки заборона доступу до інформації є втручанням у права заявника на свободу вираження поглядів, слід оцінювати в кожному конкретному випадку та з урахуванням його особливих обставин (пункт 157). Для цього мають бути оцінені такі критерії (пункт 158-170):
- мета запитувача. Необхідно встановити, чи справді отримання інформації є необхідним для реалізації запитувачем інформації його функції зі сприяння публічній дискусії з суспільно важливих питань і чи справді ненадання інформації створить суттєву перешкоду свободі вираження поглядів;
- характер запитуваної інформації. Інформація, дані або документи, щодо яких вимагається доступ, повинні відповідати вимогам трискладового тесту, тобто збиратися в цілях задоволення саме суспільного інтересу;
- особлива роль запитувача інформації в отриманні та поширенні її серед громадськості. Розраховувати на захист свого права на доступ можуть насамперед журналісти, науковці, громадські активісти, зокрема блогери та популярні користувачі соцмереж, громадські організації, діяльність яких пов`язана з питаннями, що становлять суспільний інтерес, а також автори творів з означених питань;
- готовність і доступність запитуваної інформації. Надання інформації не повинно накладати на державні органи надмірного тягаря зі збирання й обробки даних.
36. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 грудня 2020 року у справі № 9901/105/20 зазначила, що тягар доведення дотримання вказаних критеріїв покладається на позивача-запитувача інформації. Особа, у розпорядженні якої знаходиться відповідна інформація та якій адресований запит на інформацію, має перевірити останній на предмет наявності в ньому відповідного обґрунтування. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту, але з дотриманням, зокрема, пункту 1 частини першої статті 10 Закону України "Про доступ до публічної інформації", який гарантує право кожної особи знати у період збирання інформації, але до початку її використання, які відомості про неї та з якою метою збираються, як, ким і з якою метою вони використовуються, передаються чи поширюються, крім випадків, встановлених законом.
37. Повертаючись до обставин цієї справи, позивач звернувся до ТОВ "Кривка" із запитом, в якому просив надати інформацію про аварії та інші надзвичайні події, що сталися або можуть статися і загрожують здоров`ю та безпеці громадян на території суб`єкта господарювання або офісу.
38. З аналізу частини другої статті 13 Закону України "Про доступ до публічної інформації" висновується, що для того, щоб суб`єкт господарювання мав обов`язок надати запитувачу інформацію, зокрема, про аварії, катастрофи, небезпечні природні явища та інші надзвичайні події, що сталися або можуть статися і загрожують здоров`ю та безпеці громадян - необхідним є те, що цей суб`єкт господарювання має володіти цією інформацією. 
В іншому випадку, тобто коли суб`єкт господарювання не володіє запитуваною інформацією, останній не є розпорядником.
39. Суди першої та апеляційної інстанцій зазначили про відсутність доказів того, що відповідач володіє запитуваною інформацією або хоча б може такою володіти, а учасники справи такої інформації суду не надали.
40. Отже, ТОВ "Кривка" не володіє запитуваною позивачем інформацією, що передбачена частиною другою статті 13 Закону України "Про доступ до публічної інформації", а тому не є розпорядником цієї інформації та як суб`єкт не несе будь-яких обов`язків, в тому числі й відповідальності, за ненадання інформації за запитами, чи ігнорування таких запитів. 
41. Підсумовуючи, варто констатувати, що суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених позовних вимог.
42. З огляду на викладене, висновки судів першої та апеляційної інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.
43. Доводи ж касаційної скарги не спростовують висновки судів попередніх інстанцій і зводяться до переоцінки встановлених судами обставин справи.
44. Зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
VII. Судові витрати
45. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
2. Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2024 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28 травня 2025 року у справі № 260/4817/24 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий М. І. Смокович 
Судді О. В. Кашпур
О. Р. Радишевська