Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(ЗАОЧНЕ)
Справа № 185/2798/26
Провадження № 2/185/3731/26 

07 квітня 2026 року      м. Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Бабій С. О., за участю секретаря судового засідання Гоцій А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1  до ОСОБА_2 , третя особа: Павлоградський відділ державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства Юстиції України про припинення стягнення аліментів, 
ВСТАНОВИВ:
До суду надійшла позовна заява про припинення стягнення аліментів. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 03.04.2015 року по вересень 2021 року сторони проживали разом. Мають малолітнього сина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У подальшому відносини між ними не склалися, у зв`язку з чим останні почали проживати окремо один від одного, дитина залишилася з позивачкою. Судовим наказом від 14.12.2022 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 26 вересня 2022 року та до досягнення дитиною повноліття. На підставі якого відкрито виконавче провадження № 70812835, та утворилася заборгованість з жовтня 2023 року по грудень 2025 року в розмірі 105893.90 грн.Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05.06.2023 року у задоволені позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено, а зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з його матір`ю ОСОБА_1 . Постановою Дніпровського апеляційного суду від 15.11.2023 року, рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05.06.2023 року залишено без змін. Судовим наказом від 15.01.2024 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18 грудня 2023 року та до досягнення дитиною повноліття.Після ухвалення рішення 05.06.2023 року і на даний момент я разом з сином мешкаю разом. Відповідач продовжує отримувати аліменти на дитину на підставі судового наказу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.12.2022 року.
У судове засідання позивач та його представник не з`явились, подали до суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином, до суду надано довідку від 13.03.2026 про те, що відповідач проходить військову службу в ЗСУ ву в/ч НОМЕР_1 . Заперечень проти задоволення позову не надано.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 3.04.2015 року по вересень 2021 року сторони проживали разом.
Від даних відносин сторони мають малолітнього сина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1  .
Судовим наказом від 14.12.2022 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 26 вересня 2022 року та до досягнення дитиною повноліття.
Відповідно довідки виконавчої служби відкрито виконавче провадження № 70812835, та заборгованість з жовтня 2023 року по грудень 2025 року складає 105893.90 грн.
Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05.06.2023 року у задоволені позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено, а зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з його матір`ю ОСОБА_1 . 
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 15.11.2023 року, рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05.06.2023 року залишено без змін. 
Судовим наказом від 15.01.2024 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18 грудня 2023 року та до досягнення дитиною повноліття.
Після ухвалення рішення 05.06.2023 року і на даний момент дитина проживає разом з позивачкою.
Згідно ч. 2ст. 188 СК України, батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду.
Відповідно до ч.ч. 8, 9ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
У ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікованаПостановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 рокуі набула чинності для України 27 вересня 1991 року) зазначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання.
Згідност. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
За ч. 3 ст. 181, ст. 183 СК України- за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
За змістом наведених правових норм аліменти присуджуються з метою утримання дитини на користь того з батьків, з ким проживає дитина, і який здійснює утримання цієї дитини.
Аналіз частини другоїстатті 181 СК Українисвідчить про те, що право на отримання аліментів на дитину має той з батьків, з ким проживає дитина, а відповідний обов`язок сплачувати аліменти на дитину той з батьків, хто проживає окремо від неї.
Таке тлумачення цієї норми міститься також в п. 17постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».
Відповідно дост.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.
Відповідно до положень ч. 4ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.
Згідност. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених устаттях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.
Сімейний кодекс Українипередбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3ст. 181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів.Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст. 273 СК України додатково вказує на підстави звільнення від сплати.
Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст. 273 СК України має на меті скасування їх присудження.
Правовий аналіз зазначених положень закону свідчить про те, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, батько дитини, не витрачає отримувані ним аліменти на дитину або діти проживають із матірю. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - батька дитини. При цьому обов`язок матері - платника аліментів утримувати дитину не припиняється.
В даному випадку дитина проживає з червня 2023 року і на сьогоднішний день з матер`ю, рішенням суду встановлене місце проживання дитини з нею, яка утримує дитину. У зв`язку з чим припинення стягнення аліментів на користь відповідача буде сприяти забезпеченню інтересів дитини.
За таких обставин суд прийшов до висновку про те, що вбачаються підстави для задоволення позову.
У відповідності до ч.1 ст.141, ч.1 ст.142 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.160, 181,183 Сімейного кодексу України, ст.ст.12,19,42,81,89,263,265 Цивільного процесуального кодексу України, суд
УХВАЛИВ:
Позов задовольнити.
Припинити стягнення аліментів з ОСОБА_1  на користь ОСОБА_2  на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1  у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) позивача щомісячно, за судовим наказом Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.12.2022 року, з дня прийняття рішення Павлоградським міськрайонним суду Дніпропетровської області від 05.06.2023 року про встановлення місця проживання дитини з матір`ю, а саме з 05 червня 2023 року.
Стягнути судовий збір з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у розмірі 1331грн.20 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 
Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місцепроживання: АДРЕСА_2 

Суддя С. О. Бабій