КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА

Справа № 488/4624/25
Провадження № 2/488/946/26  

РІШЕННЯ
Іменем України

19.02.2026 року       м. Миколаїв
Корабельний районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючої по справі - судді Чернявської Я.А.,
при секретарі судового засідання - Коваль А.О.,
за участі позивача - ОСОБА_1 ,
представника позивача - адвоката Долгової Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка діє від свого імені та від імені неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , третіх осіб: ОСОБА_4 , Служби у справах дітей адміністрації Корабельного району Миколаївської міської ради, Управління з використання та розвитку комунальної власності Миколаївської міської ради, Виконавчого комітету Миколаївської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,
ВСТАНОВИВ:
У жовтні 2025 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Корабельного районного суду м. Миколаєва з позовною заявою ОСОБА_2 , яка діє від свого імені та від імені неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , третіх осіб: ОСОБА_4 , Служби у справах дітей адміністрації Корабельного району Миколаївської міської ради, Управління з використання та розвитку комунальної власності Миколаївської міської ради, Виконавчого комітету Миколаївської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, в якій просив суд визнати відповідача - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та її неповнолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 особами, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 .
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що він є основним наймачем вказаної квартири на підставі рішення № 428 від 26.05.2021 року Виконавчого комітету Миколаївської міської ради.
Зазначив, що на момент подання позову квартира є неприватизованою.
Відповідно до відомостей про зареєстрованих осіб у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , окрім позивача, у вказаному житловому приміщенні зареєстровані: дружина позивача - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , донька - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також її неповнолітній син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджуються Витягом про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні № 19.04-06/50267/2025 від 04.09.2025 року, а також довідками форми «А» та форми «Б».
Позивач зазначив, що відповідач та її неповнолітній син з 2021 року фактично у спірній квартирі не проживають, добровільно вибули з неї, виїхали за кордон, де відповідач одружилася та постійно мешкає разом із сином, наміру повертатися до України не мають, комунальні платежі не сплачують, особистих речей у квартирі не зберігають. Факт їх непроживання, за твердженням позивача, підтверджується актами про непроживання.
Крім того, позивач зазначив, що відповідач має у власності інше житлове приміщення - кв. АДРЕСА_3 .
На думку позивача, реєстрація відповідача та її неповнолітнього сина у спірній квартирі створює для нього перешкоди у здійсненні права користування житлом, зокрема щодо оплати житлово-комунальних послуг та можливості приватизації квартири, а тому він вважає наявними підстави для визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням.
Посилаючись на те, що зняття відповідача та її неповнолітнього сина з реєстраційного обліку в позасудовому порядку є неможливим, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою суду від 22.10.2025 року провадження у справі було відкрито та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомлення) сторін. Копію ухвали надіслано сторонам.
Крім того, ухвалу суду від 22.10.2025 року про відкриття провадження у даній справі було відразу розміщено в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Корабельного районного суду м. Миколаєва, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення відповідачу.
У судовому засіданні, призначеному на 19.02.2026 року, позивач - ОСОБА_1 та його представник - адвокат Долгова Л.В., позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, просили суд їх задовольнити.
Відповідач - ОСОБА_2 , в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином та своєчасно. Окрім того, 24.11.2025 року на електронну адресу суду надійшла заява від ОСОБА_2 , яка також діє в інтерсах неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якій остання вказала, що у зв`язку з постійним проживанням разом із сином за кордоном не має можливості брати участь у судових засіданнях, повідомила, що у 2013 році уклала шлюб із громадянином Франції ОСОБА_5 та після цього переїхала з сином до Франції, до 2021 року періодично поверталася до України та проживала з батьками у квартирі АДРЕСА_1 , а з 2021 року постійно проживає у Франції; також зазначила, що має у власності інше житло в м. Миколаєві, тому вважає, що її та сина житлові права не порушуються, і, посилаючись на частину першу статті 206 ЦПК України, повністю визнала позовні вимоги, не заперечувала проти їх задоволення, просила розглянути справу за її відсутності та вказала, що наслідки визнання позову їй відомі та зрозумілі.
Представник третьої особи - Управління з використання та розвитку комунальної власності Миколаївської міської ради, в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином .
11.11.2025 року через підсистему «Електронний суд» представник третьої особи надав суду додаткові пояснення та просив розглянути справу без участі представника. У поясненнях зазначено, що спірна трикімнатна квартира АДРЕСА_1 була розподілена ОСОБА_6 для проживання сім`ї з чотирьох осіб, а у 2021 році відповідним рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради наймачем житлового приміщення визнано ОСОБА_1 у зв`язку зі смертю попереднього наймача. Представник третьої особи звернув увагу суду на те, що Управління комунального майна та Виконавчий комітет Миколаївської міської ради є різними органами з окремим правовим статусом та компетенцією, у зв`язку з чим доцільно замінити третю особу у справі на Виконавчий комітет. Також зазначено, що позивач не надав достатніх доказів того, що відповідачі понад встановлений строк були відсутні у житловому приміщенні без поважних причин, не підтвердив факту їх постійного проживання за кордоном, а перебування відповідачів за межами України в період воєнного стану може бути розглянуте судом як поважна причина тимчасової відсутності. Крім того, наголошено, що малолітня дитина не втрачає право користування житлом за жодних обставин. На підставі викладеного представник третьої особи просив долучити додаткові пояснення до матеріалів справи, замінити третю особу та розглянути справу за його відсутності.
Ухвалою Корабельного районного суд м. Миколаєва від 27.11.2025 року задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Долгової Людмили Валеріївни про залучення третьої особи. Залучено Виконавчий комітет Миколаївської міської ради до участі у вказаній цивільній справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних.
Представник третьої особи - Виконавчого комітету Миколаївської міської ради, в судове засідання, призначене на 19.02.2026 року, не з`явився про дату та час судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином. 
02.12.2025 року через підсистему «Електронний суд» представник третьої особи подав до суду додаткові пояснення та просив розглянути справу без його участі. У поясненнях зазначено, що згідно з інформацією відділу обліку та розподілу житла Миколаївської міської ради, викладеною у службовій записці від 05.11.2025 № 63161/02.11-19/25-2, трикімнатна квартира АДРЕСА_1 була розподілена ОСОБА_6 для проживання сім`ї з чотирьох осіб (він, дружина ОСОБА_7 , син ОСОБА_8 , дочка ОСОБА_9 ) та перебуває під обліком ОСББ. Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 26.05.2021 № 428 договір найму було змінено на ОСОБА_1 у зв`язку зі смертю попереднього наймача. Виконавчий комітет зазначив, що позивач не надав достатніх доказів того, що відповідачі понад встановлений строк були відсутні у житловому приміщенні без поважних причин, а надана інформація про їхнє проживання за кордоном не підтверджена документально. Тимчасова відсутність відповідачів у період воєнного стану може розглядатися судом як поважна причина, при цьому малолітня дитина не втрачає право користування житлом. Виконавчий комітет просив долучити додаткові пояснення до матеріалів справи та розглянути її за відсутності представника комітету.
Представник третьої особи - Служби у справах дітей адміністрації Корабельного району Миколаївської міської ради, в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином .
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки у судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки.
Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу.
Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються Житловим кодексом України, Цивільним кодексом України, тому при ухваленні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються правовідносини, які виникли між сторонами.
Судом встановлено, що позивач, ОСОБА_1 є основним наймачем вказаної квартири на підставі рішення № 428 від 26.05.2021 року Виконавчого комітету Миколаївської міської ради.
З наданого рішення встановлено, що відповідно до рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 26 травня 2021 року № 428, у зв`язку зі смертю ОСОБА_6 , договір найму житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , трикімнатна квартира площею 37,3 кв.м, було змінено шляхом визнання наймачем іншого члена сім`ї - ОСОБА_1 .
Згідно інформації відділу обліку та розподілу житла Миколаївської міської ради, викладеної у службовій записці від 05.11.2025 року № 63161/02.11-19/25-2 відповідно до списків заселення житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , трикімнатна квартира АДРЕСА_1 була розподілена ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5. на склад сім`ї 4 особи (він, дружина - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6., син - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4., дочка - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7.). 
Відповідно до відомостей про зареєстрованих осіб у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , окрім позивача, у вказаному житловому приміщенні зареєстровані: дружина позивача - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , донька - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також її неповнолітній син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зазначені обставини підтверджуються Витягом про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні № 19.04-06/50267/2025 від 04.09.2025 року, а також довідками форми «А» та форми «Б».
Відповідно до Витягу з реєстру територіальної громади м. Миколаєва 18.31-514095-2025 від 22.10.2025 року у житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , на момент розгляду справи зареєстровані: значяться зареєстрованими: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно акту про не проживання від 04.09.2025 року КП «Дирекція Єдиного замовника «Океан» відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та її неповнолітній син, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2  не проживають за адресою:  АДРЕСА_1 з 2021 року і дотепер. 
Відповідачка - ОСОБА_2 у 2013 році вступила у шлюб з громадянином Франції ОСОБА_5 . У 2021 році відповідачка разом із сином виїхала до Франції на постійне місце проживання, де й вони перебувають по теперішній час. Остання має у власності інше житлове приміщення - кв. АДРЕСА_3 .
Крім того, у судовому засіданні, яке відбулося 19.02.2026 року, були допитані свідки: ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які пояснили, що відповідачка ОСОБА_2 та її неповнолітній син ОСОБА_3 тривалий час не проживають у квартирі АДРЕСА_1 . Донька позивача ОСОБА_2 раніше проживала у вказаному житловому приміщенні, однак виїхала та тривалий час там не з`являлася. Під час перебування у квартирі позивачів свідок не спостерігала сторонніх осіб чи речей. Свідки підтвердили, що виїзд відповідачки та її сина за кордон відбувся до початку військових дій.
Судом встановлено, що відповідач з 2021 року, а отже близько 5 років не проживає в спірному житловому приміщенні, не бере участі в оплаті комунальних послуг, не виконує обов`язків щодо утримання житла, що створює додаткове фінансове навантаження на позивача. 
Враховуючи тривалу відсутність відповідача за місцем реєстрації, а також відсутність будь-яких намірів повернутися або відновити фактичне проживання в зазначеній квартирі, суд вважає, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням, оскільки не є фактичним мешканцем цього житла, а також не бере участі в утриманні майна. Окрім того, суд враховує, що відповідач повністю визнає позовні вимоги.
Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.
Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадках встановлених ст. 71 ЖК України. У випадках, передбачених пунктами 1 - 7 цієї статті, право користування жилим приміщенням зберігається за відсутнім протягом шести місяців з дня закінчення строку, зазначеного у відповідному пункті.
Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Відповідно до ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2020 року у справі № 209/2642/18 (провадження № 61-9591св19) встановлено, що підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, може бути лише свідома поведінка цієї особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до відповідного житлового приміщення.
Згідно з частинами першою, другою та третьою статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Своє право на вільний вибір місця проживання, дитина може реалізувати його лише з досягненням певного віку (див. постанови Верховного Суду від 09 грудня 2020 року у справі № 673/1407/18, від 16 грудня 2020 року у справі № 206/4028/18, від 21 квітня 2021 року у справі № 161/17900/19, від 17 червня 2021 року у справі № 520/4056/18, від 03 жовтня 2023 року у справі № 554/3141/21).
Так як, відповідачка ОСОБА_2 , яка діє від свого імені та від імені неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , добровільно залишила квартиру АДРЕСА_1 , та фактично вона не проживає у спірному житловому приміщенні з 2021 року. Припинення права користування відповідачки зазначеним житлом відповідає принципу пропорційності переслідуваній легітимній меті у світлі статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки збереження її реєстрації у квартирі обмежує можливості позивача: він змушений нести додаткові витрати на оплату комунальних послуг, що нараховуються відповідно до кількості зареєстрованих у квартирі осіб.
За таких обставин суд вважає доведеним факт, що на момент розгляду справи відповідачка, яка діє від свого імені та від імені неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 , оскільки не проживає у ній з 2021 року. Її реєстрація у спірному житловому приміщенні обмежує права позивача у користуванні та розпорядженні майном, зокрема позивач змушений сплачувати додаткові кошти за комунальні послуги та позбавлений можливості подальшої приватизації зазначеного майна.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 квітня 2020 року по справі №212/6724/17 (пр. №61-40291св18).
Відповідно до ст. 18 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування)у разі звернення до органу реєстрації або через центр надання адміністративних послуг за місцем задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється:
1) за заявою про зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування), поданою у паперовій формі такою особою, її законним представником або представником;
2) за заявою власника житла приватної форми власності, поданої у паперовій формі, стосовно повнолітньої особи, місце проживання (перебування) якої зареєстровано або задекларовано в житлі, що належить власнику на підставі права власності.
Зняття із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) особи за заявою співвласника житла в порядку, передбаченому пунктом 2 частини першої цієї статті, здійснюється за згодою іншого співвласника житла, яка надається особисто або через представника.
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» орган реєстрації вносить зміни до реєстру територіальної громадина підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Відповідно до п. 2 ч. 50 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 265 від 07.02.2022,зняття із задекларованого/за реєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою (у такому випадку адміністративний збір не сплачується).
Відповідно до ст. ст. 76, 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
За ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Згідно з ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до Постанови КЦС ВС від 30.09.2022 року за № 761/38266/14, якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть, у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулося у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явилися всі учасники такої справи.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 258-259, 264-265, 280-289, 354 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка діє від свого імені та від імені неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , третіх осіб: ОСОБА_4 , Служби у справах дітей адміністрації Корабельного району Миколаївської міської ради, Управління з використання та розвитку комунальної власності Миколаївської міської ради, Виконавчого комітету Миколаївської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП:  НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) та її неповнолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , особами, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 .
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач  - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП:  НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , яка діє від свого імені та від імені неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

Третя особа - Служба у справах дітей адміністрації Корабельного району Миколаївської міської ради, код ЄДРПОУ: 23086665, адреса: м. Миколаїв, пр. Богоявленський, 314;

Третя особа - Управління з використання та розвитку комунальної власності Миколаївської міської ради, код ЄДРПОУ: 22440076, адреса: м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20;

Третя особа - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Третя особа - Виконавчий комітет Миколаївської міської ради, код ЄДРПОУ: 04056612, місцезнаходження: м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20;

Повний текст судового рішення складено 25.02.2026 року.

Суддя Я.А. Чернявська