ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/8896/19 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Судді-доповідача: Бужак Н.П.
Суддів: Кобаля М.І., Файдюка В.В. 
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2025 року, суддя Янківська В.П., у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Комісії із соціального страхування ДАБІ України, Державної інспекції архітектури та містобудування України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Комісії із соціального страхування ДАБІ України, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, в якому просив:
- зобов`язати Комісію із соціального страхування ДАБІ України надати копію листа непрацездатності серія АДЧ №976766;
- визнати рішення Комісії із соціального страхування ДАІ України щодо покладення на ОСОБА_1 обов`язку у наданні акта розслідування нещасного випадку за формою Н-1, задля нарахування допомоги за листом непрацездатності серія АДЧ №976766 протиправним;
- скасувати рішення Комісії із соціального страхування ДАБІ України щодо покладення на ОСОБА_1 обов`язку у наданні акта розслідування нещасного випадку за формою Н-1, задля нарахування допомоги за листом непрацездатності серія АДЧ №976766;
- зобов`язати Державну архітектурно-будівельну інспекцію України виплатити ОСОБА_1 допомогу по тимчасовій непрацездатності згідно листа непрацездатності серія АДЧ №976766;
- стягнути з Державної архітектурно-будівельної інспекції України на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 20 грн;
- стягнути з Державної архітектурно-будівельної інспекції України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 3000 грн;
- зобов`язати Державну архітектурно- будівельну інспекцію України подати у 10-денний строк звіт про виконання судового рішення.
У зв`язку з ліквідацією Окружного адміністративного суду м. Києва справу було передано на розгляд до Черкаського окружного адміністративного суду.
Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 27 січня 2025 року замінено відповідача у справі Державну архітектурно-будівельну інспекцію на її правонаступника Державну інспекцію архітектури та містобудування України.
Відповідно до ухвали від 27.01.2025 Черкаського окружного адміністративного суду розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 15.04.2025 адміністративний позов залишено без задоволення.
Не погодившись з рішенням Черкаського окружного адміністративного суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.
Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, не вбачає підстав виходу із письмового провадження та проведення розгляду апеляційної скарги за участю учасників справи у відкритому судовому засіданні.
В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов`язкова.
З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 у грудні 2018 року перебував на лікарняному, в зв`язку з чим 08.01.2019, передав завідувачу сектору бухгалтерського обліку Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області листок непрацездатності серії АДЧ № 976766, виданий 29.12.2018, причина непрацездатності: нещасний випадок на виробництві та його наслідки.
Не отримавши відповідних страхових виплат, 17.04.2019 позивач звернувся до Державної архітектурно-будівельній інспекції із заявою, в якій просив повідомити про підстави та обґрунтування невиплат.
З метою дотримання процедури розслідування нещасного випадку, відповідач направив на адресу КНП «ЧМЛ №4» ЧМР (якою видано листок непрацездатності серії АДЧ № 976766) запит від 25.01.2019 № 40-502-10/493-19 щодо підтвердження звернення ОСОБА_1 до Чернігівської міської лікарні з причини нещасного випадку, що стався з ним 18.12.2018, про що зазначено у листку непрацездатності серії АДЧ № 976766.
КНП «ЧМЛ № 4» ЧМР листом від 29.01.2019 № 01-03/6405 повідомило Держархбудінспекцію, що ОСОБА_1 проходив лікування в неврологічному відділенні у період з 18.12.2018 по 24.12.2018. Діагноз: наслідки повторної ЗЧМТ (2006, 2009 роки) при виконанні службових обов`язків.
З метою оплати/не оплати листка непрацездатності серії АДЧ № 976766, виданого позивачу, у період 18.12.2018 та з 23.12.2018 по 29.12.2018, Комісія на адресу Правобережного відділення управління виконавчої дирекції фонду у м. Києві Фонду соціального страхування України направила лист від 19.02,2019 40-602/48 про надання роз`яснень щодо оплати чи не оплати зазначеного листка непрацездатності, позаяк відповідно до п. 3.3 Інструкції про порядок заповнення листка непрацездатності, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 03.11.2004 № 532/274/136-ос/1406, зареєстровано в Мін`юсті 17.11.2004 за № 1456/10055, у графі «Причина непрацездатності:» слід обов`язково підкреслити відповідну причину звільнення від роботи. Пункти 2, 4 виправленню не підлягають.
Правобережне відділення управління виконавчої дирекції фонду у м. Києві Фонду соціального страхування України листом від 20.03.2019 № 1840-02.2 поінформовано відповідача, що призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання здійснюється згідно з Порядком призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженим постановою правління Фонду соціального страхування України від 19.07.2018 № 11 (далі - Порядок № 11). Допомога по тимчасовій непрацездатності пов`язана з нещасним випадком на виробництві та його наслідки може бути призначена при наявності оригіналу акта розслідування нещасного випадку форми Н-1 пов`язаного з виробництвом (надається обов`язково) на застраховану особу, з місця роботи де стався такий випадок.
Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли у справі, колегія суддів зазначає наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 24 Конституції України визначено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.
Статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.
Закон України від 23.09.1999 № 1105-ХIV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 1105-ХIV в редакції, чинній на час звернення позивача з заявою про призначення страхової виплати) відповідно до Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування визначає правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючим громадянам щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, у разі нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, охорони їхнього життя та здоров`я.
За приписами статті 1 Закону № 1105-ХIV у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:
- види загальнообов`язкового державного соціального страхування: у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності; від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності (далі - страхування від нещасного випадку); медичне (пункт 1);
- загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - соціальне страхування) - загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - соціальне страхування) - система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення, страхові виплати та надання соціальних послуг застрахованим особам за рахунок коштів Фонду соціального страхування України (пункт 3);
- нещасний випадок - обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов`язків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоров`ю або настала смерть (пункт 5);
- об`єкт соціального страхування - страховий ризик та страховий випадок, із настанням яких у застрахованих осіб (членів їхніх сімей, інших осіб) виникає право на страхові виплати та соціальні послуги відповідно до цього Закону залежно від видів соціального страхування (пункт 6);
- страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає соціальному страхуванню відповідно до видів соціального страхування (пункт 8);
- страховик - Фонд соціального страхування України (далі - Фонд);
- страхові випадки: за соціальним страхуванням від нещасного випадку - нещасний випадок на виробництві або професійне захворювання (у тому числі встановлене чи виявлене у період, коли потерпілий не перебував у трудових відносинах з підприємством, на якому він захворів), що спричинили застрахованому професійно зумовлену фізичну чи психічну травму; нещасний випадок, що стався, або професійне захворювання, яке виникло внаслідок порушення застрахованим нормативних актів про охорону праці; за соціальним страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності - подія, з настанням якої виникає право застрахованої особи, членів її сім`ї або іншої особи на отримання відповідно до цього Закону страхових виплат (пункт 10);
- страхові кошти - акумульовані страхові внески, суми від фінансових санкцій та інші надходження відповідно до законодавства для здійснення страхових виплат та надання соціальних послуг згідно з цим Законом (пункт 12);
- суб`єкти соціального страхування - застрахована особа, члени її сім`ї або інша особа у випадках, передбачених цим Законом, страхувальник та страховик (пункт 14).
Відповідно до абзацу першого частини першої статті 4 Закону № 1105-ХIV Фонд соціального страхування України є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом.
Згідно із пунктом 2 частини першої статті 9 Закону № 1105-ХIV основними завданнями Фонду та його робочих органів є надання матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг відповідно до цього Закону.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 16 Закону № 1105-ХIV застраховані особи мають право на отримання у разі настання страхового випадку матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг, передбачених цим Законом.
Згідно із пунктом 1 частини першої статті 35 Закону № 1105-ХIV страхуванню від нещасного випадку підлягають особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту), гіг-контракту, іншого цивільно-правового договору, на інших підставах, передбачених законом, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності та господарювання, зокрема які є резидентами Дія Сіті, у тому числі в іноземних дипломатичних та консульських установах, інших представництвах нерезидентів, або у фізичних осіб, а також обрані на виборні посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування та в інших органах, фізичні особи - підприємці, особи, які провадять незалежну професійну діяльність, члени фермерського господарства, якщо вони не належать до осіб, які підлягають страхуванню від нещасного випадку на інших підставах.
Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 36 Закону № 1105-ХIV страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.
Факт нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання розслідується в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України, відповідно до Закону України «Про охорону праці».
До матеріалів позивачем було долучено акт за формою Н-5 розслідування нещасного випадку, що трапився 28 лютого 2006 року з дільничим інспектором міліції Деснянського відділу міліції Чернігівського міського відділу УМВС України в Чернігівській області лейтенантом міліції ОСОБА_1 від 18 грудня 2006 року.
Відповідно до п. 4 акту зазначено причину нещасного випадку, а саме: ОСОБА_1 отримав травму в результаті нанесення йому ударів по нижніх кінцівках, тулубі та обличчі під час нападу правопорушників та подальшого їх затриманняч з метою припинення вчинення ними злочину.
Також в акті зазначено, що даний нещасний випадок береться на облік і на нього складається акт за формою Н-1.
Відповідно до довідки №000420 про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках застрахованого, ступінь втрати професійної втрати працездатності у відсотках ОСОБА_1 15%.
Травма, так, пов`язана з виконанням службових обов`язків.
Згідно довідки МСЕК №220349 на імя ОСОБА_1 , останній інвалід 3 групи, причина інвалідності - травма, пов`язана з виконанням службових обов`язків.
Постановою Фонду соціального страхування України №11 від 19.07.2017 затверджено Порядок призначення, перерахування та проведення страхових виплат.
Відповідно до п.2.3 розділу ІІ Положення №11, якщо при наявності у потерпілого акта розслідування нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом, або акта розслідування хронічного професійного захворювання (отруєння), за встановленими формами, йому видано листок непрацездатності у зв`язку із захворюванням, пов`язаним із нещасним випадком на виробництві (професійним захворюванням), за яким складено відповідний акт, виплата допомоги по тимчасовій непрацездатності надається страхувальником за місцем роботи потерпілого.
У такому разі виплата допомоги по тимчасовій непрацездатності нараховується страхувальником на підставі копії акта розслідування нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом, або акта розслідування хронічного професійного захворювання (отруєння) за встановленими формами, який завіряється страхувальником, за умови пред`явлення потерпілим його оригіналу та оригіналу листка непрацездатності з відповідною відміткою про зв`язок хвороби з раніше отриманою травмою або професійним захворюванням.
Отже, аналіз даного Положення дає підстави вважати, що допомога по тимчасовій непрацездатності, пов`язана з нещасним випадком на виробництві та його наслідки може бути призначена за наявності оригіналу акта розслідування нещасного випадку форми Н-І, який має надати саме потерпіла особа з оригіналом листка непрацездатності.
Як убачається з листа Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 19.04.2019 №40-602/134, комісія із соціального страхування Держархбудінспекції на засіданні 18 квітня 2019 року розглянула відповідь Фонду соціального страхування України щодо оплати листа непрацездатності ОСОБА_1 та повідомила останнього, що для здійснення нарахування допомоги за листом непрацездатності він має надати до комісії із соціального страхування акт розслідування нещасного випадку за формою Н-І.
У позовній заяві позивач зазначив, що не погоджується з таким листом відповідача та вважає, що він безпідставно покладає на нього обов`язок надання акта розслідування нещасного випадку за формою Н-І.
Із ксерокопії листа непрацездатності від 29.12.2018 на ім`я ОСОБА_1 убачається, що позивач був звільнений від роботи з 18.12.2018 по 30.12.2018, причина непрацездатності: нещасний випадок на виробництві та його наслідки.
Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що нещасний випадок з позивачем стався під час проходження ним служби в міліції Деснянського відділу міліції Чергінівськога МВ УМВС України в Чернігівській області 28 лютого 2006 року про що свідчить Акт рослідування нещасного випадку за формою Н-5.
Отже, для оплати листа непрацездатності, пов`язаного з виробничою травмою (код причини непрацездатності нещасний випадок на виробництві та його наслідки - 4) надання акту за формою Н-І є обов`язковим.
Акт підтверджує, що травма отримана саме під час виконання посадових обов`язків, що дає право на 100% оплату та спеціальний порядок фінансування.
Відповідно до ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Під час розгляду даної справи, колегією суддів не встановлено порушень вимог чинного законодавства ні Комісією із соціального страхування, ні Державною інспекцією архітектури та містобудування України під час повідомлення позивача про необхідність надати акт розслідування нещасного випадку за формою Н-І для подальшого вирішення питання здійснення виплат за листом непрацездатності.
Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
За змістом ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним, підстави для його скасування відсутні, так як суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.
При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2025 року.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2025 року - без змін
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк, визначений ст. 329 КАС України.

Суддя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Кобаль М.І.

Файдюк В.В.