Справа № 461/1807/25 Головуючий у 1 інстанції: Веремчук О.А. 
Провадження № 22-ц/811/3378/25 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

11 лютого 2026 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого: Шеремети Н.О.
суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.
секретаря: Підлужного В.І.
з участю: приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Юлії Андріївни на ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 08 вересня 2025 року, -
ВСТАНОВИВ:

у березні 2025 року приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Шелінська Юлія Андріївна звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_1 за межі України. 
В обгрунтування подання покликається на те, що на виконанні у приватного виконавця Шелінської Юлії Андріївни перебуває виконавче провадження №71524262 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 16.03.2023 року Галицьким районним судом м.Львова про стягнення з ОСОБА_1 в користь АТ «Ідея Бнк» заборгованості в сумі 128 301,24 грн. В межах виконавчого провадження №71524262 накладено арешт на все майно боржника, а також на кошти боржника, що містяться на банківських рахунках. За результатами вжитих заходів встановлено, що на виявлених рахунках боржника у банківських установах в розмірі, достатньому для задоволення вимог стягувача немає; боржник нерухомого та рухомого майна у власності немає, офіційно не працює. ОСОБА_1 отримує пенсію у розмірі 3323,00 грн., їй відомо про відкрите виконавче провадження ВП №71524262 з примусового виконання виконавчого листа №461/5820/21, виданого 16.03.2023 року Галицьким районним судом м. Львова, однак кошти на погашення заборгованості не сплачує. Зазначає, що приватним виконавцем вжито усіх передбачених чинним законодавством заходів примусового виконання рішення, однак боржник ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду, що полягає в неподанні декларації про доходи боржника, ігноруванні наявного відкритого виконавчого провадження та невиконані судового рішення.
З наведених підстав просить тимчасово обмежити боржника – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання своїх зобов`язань, покладених на неї згідно виконавчого провадження №71524262 з примусового виконання виконавчого листа №461/5820/21, виданого 16 березня 2023 року Галицьким районним судом м.Львова про стягнення з ОСОБА_1 в користь АТ «Ідея Бнк» заборгованості за кредитним договором №Р20.27469.00651279 від 20 березня 2020 року в сумі 128 301,24 грн. 
Ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 08 вересня 2025 року у задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Юлії Андріївни про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_1 за межі України без вилучення паспортного документа відмовлено.
Ухвалу суду оскаржила приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Шелінська Юлія Андріївна, в апеляційній скарзі покликається на те, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, постановлена з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи.
Апелянт не погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що матеріали подання не містять належних та допустимих доказів на підтвердження того, що боржник ухиляється від виконання зобов`язань та, що дії ОСОБА_1 свідчать про намір виїхати за межі України. В поданні зазначено заходи, які вчинялися приватним виконавцем для виконання рішення суду в межах виконавчого провадження №71524262 з примусового виконання виконавчого листа № 461/5820/21, виданого 16 березня 2023 року Галицьким районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором. Незважаючи на те, що боржнику відомо про відкрите виконавче провадження ВП №71524262 з примусового виконання виконавчого листа, вона самостійно не сплачує заборгованість. Право громадянина України на виїзд за межі України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду, що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Незважаючи на те, що приватним виконавцем вжито всіх передбачених законодавством заходів для примусового виконання рішення суду, рішення суду боржником не виконано, вона свідомо ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї рішенням суду, про що свідчить неподання декларації про доходи та майно боржника, ігнорування наявного відкритого виконавчого провадження, невиконання вимог приватного виконавця. З наведених підстав просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою подання задовольнити повністю.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Юлії Андріївни на підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відмовляючи в задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Юлії Андріївни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , суд першої інстанції врахував відповідь ГУДМСУ у Львівській області про те, що ОСОБА_1 паспортом громадянина України для виїзду за кордон не документована, приватний виконавець у поданні не навів переконливих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 має намір виїхати за кордон, а як на підставу для обмеження у праві виїзду за межі України покликався на те, що вона має боргові зобов`язання.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) – сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження»).
Згідно із ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має, зокрема, право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів (пункт 19 частина 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).
Відповідно до ст. 313 ЦК України, фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.
Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».
Положення статті 6 цього Закону передбачають, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, зокрема, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.
Відповідно до частини 1 статті 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. 
Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні. (частина 3 статті 441 ЦПК України).
Частина 4 статті 441 ЦПК України передбачає, що ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідно рішення за поданням державного або приватного виконавця.
Отже, задоволення подання державного чи приватного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України можливе лише за умови доведення належними та допустимими доказами факту ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням.
Під поняттям «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» слід розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наявність майна, грошових коштів, тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні непереборні обставини.
Разом із тим, сам по собі факт невиконання боржником судового рішення, якщо відсутні відомості про умисне ухилення його від виконання цього зобов`язання, не є підставою для обмеження права боржника у виїзді за межі України.
Протоколом №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції, та у Першому протоколі до неї, який ратифіковано Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР, у статті 2 передбачено, що кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.
Тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа свідомо ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, свідомо не вживає жодних заходів для виконання судового рішення, маючи для цього реальні можливості.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Юлії Андріївни перебуває виконавче провадження №71524262 з примусового виконання виконавчого листа №461/5820/21, виданого 16 березня 2023 року Галицьким районним судом м.Львова про стягнення з ОСОБА_1 в користь АТ «Ідея Бнк» заборгованості за кредитним договором №Р20.27469.00651279 від 20 березня 2020 року в сумі 128 301,24 грн. 
З матеріалів справи вбачається, що приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Шелінською Ю.А. 10.04.2023 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №71524262 з виконання виконавчого листа №461/5820/21, виданого 16.03.2023 року на виконання заочного рішення Галицького районного суду м. Львова від 21 жовтня 2021 року, яка направлялася божнику. 
Обгрунтовуючи доводи про те, що ОСОБА_1 було відомо про відкриття виконавчого провадження, приватний виконавець Шелінська Ю.А. посилається на те, що вручення боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження підтверджується його підписом на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, яке було вручене 13.04.2023 року. 
Однак судом першої інстанції встановлено, що постанова про відкриття провадження була направлена боржнику за адресою: АДРЕСА_2 , за цією ж адресою направлялася вимога-виклик приватного виконавця, однак згідно відповіді Сокальської міської ради від 14.01.2025 року, боржник зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що спростовує доводи подання про те, що ОСОБА_1 було відомо про відкриття виконавчого провадження №71524262 з виконання виконавчого листа №461/5820/21, виданого 16.03.2023 року на виконання рішення Галицького районного суду м. Львова від 21.10.2021 року.
Судом встановлено, що приватним виконавцем вчинялися виконавчі дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», необхідні для примусового виконання рішення суду, а саме: винесено постанову про арешт майна боржника ВП №71524262, згідно якої накладено арешт на все рухоме, нерухоме майно; направлено запити в реєструючі органи з метою перевірки майнового стану боржника; винесено постанову про арешт коштів боржника ВП №71524262 та скеровано в банківські установи до виконання.
Відповідями банківських установ підтверджується відсутність відкритих рахунків, а при наявності відкритих рахунків підтверджується відсутність наявних на них коштів. 
На надіслані запити щодо наявності у ОСОБА_1 нерухомого та рухомого майна, приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Шелінська Ю.А. отримала відповіді про відсутність зареєстрованого за ОСОБА_1 нерухомого майна, транспортних засобів, іншого рухомого майна. 
Згідно відповіді Державної податкової служби України від 28.02.2025 року інформація про податкового агента та суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб податковим агентом, та/або суми доходів, отриманих самозайнятими особами, і суму утриманого ними податку, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податкові декларації про майновий стан і доходи, в Державному реєстрі відсутня. 
Відповіддю Пенсійного фонду України від 03.03.2025 року про фізичних осіб боржників, які отримують пенсії, розмір їх пенсій та найменування органу Пенсійного фонду України, на обліку в якому перебуває боржник, та інформацію про фізичних осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно- правовими договорами, про їх останнє місце роботи підтверджується, що боржник отримує пенсію у 2025 році у Сокальському об?єднаному управлінні ПФУ у розмірі 3323 грн. 
Вищенаведене підтверджує підтверджує те, що приватним виконавцем Шелінською Ю.А. вчинялися всі дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», для примусового виконання рішення суду.
Згідно відповіді Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області від 15.01.2025 року, відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації державної прикордонної служби України від 16.01.2025 року боржник не документована паспортом громадянина України для виїзду за кордон, інформація щодо перетину державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України громадянином в період з 16.03.2023 р. по 16.01.2025 р. відсутня.
Обгрунтовуючи подання про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_1 за межі України, приватний виконавець посилається на те, що боржник свідомо ухиляється від виконання рішення суду, оскільки не вчиняє дій, спрямованих на його виконання, не подала декларацію про доходи та майно боржника, не з`являється на виклики приватного виконавця. 
Аналогічними є і доводи апеляційної скарги приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Ю.А.
Доводи подання, апеляційної скарги про те, що боржник ОСОБА_1 вважається повідомленою про початок примусового виконання рішення суду, оскільки їй було надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження та вимогу-виклик до приватного виконавця для дачі пояснень щодо виконання рішення суду, спростовуються встановленими судом першої інстанції обставинами справи про те, що постанова про відкриття провадження була направлена боржнику за адресою: АДРЕСА_2 , за цією ж адресою направлялася вимога-виклик приватного виконавця, однак згідно відповіді Сокальської міської ради від 14.01.2025 року, боржник зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , 
Право державного чи приватного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду, тобто наявність лише самого зобов`язання, не може бути підставою для звернення державного чи приватного виконавця до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України. 
Невиконання судового рішення може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження тощо, однак воно може бути суб`єктивним, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.
Відсутність у боржника коштів, рухомого та нерухомого майна, за рахунок яких було б можливим виконання рішення суду, також не свідчить про ухилення боржника від виконання рішення суду.
Погоджуючись з висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні подання приватного виконавця Шелінської Ю.А., колегія суддів враховує те, що для задоволення подання виконавця про обмеження у праві виїзду за межі України, що є тимчасовим обмеженням конституційних прав громадянина України, які також гарантовані Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, повинні бути достатньо вагомі підстави, які б свідчили про необхідність застосування такого заходу. 
Відповідно до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Згідно зі ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.
Тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України може бути застосовано як крайній захід до боржника, коли державним чи приватним виконавцем вжито всіх можливих заходів примусового виконання судового рішення, оскільки це матиме наслідком обмеження конституційного права громадянина.
Колегія суддів вважає, що не заслуговують на увагу твердження апелянта про те, що боржник ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду, оскільки сам факт відкриття виконавчого провадження, вжиття приватним виконавцем передбачених законом заходів для виконання судового рішення та його невиконання виконання боржником, неявка боржника на виклик приватного виконавця, за відсутності достовірної інформації про його вручення, не свідчать про ухилення боржника від виконання рішення суду, а відтак не свідчить і про необхідність застосування до боржника ОСОБА_1 тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.
За наведених вище обставин, вірними та обгрунтованими є висновки суду першої інстанції про відмову в задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Ю.А. про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України.
Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки оскаржувана ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Юлії Андріївни– залишити без задоволення.
Ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 08 вересня 2025 року– залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повна постанова складена 11 лютого 2026 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета 

Судді: О.М. Ванівський 

Р.П. Цяцяк