13.04.2026 Справа № 756/2530/26
Унікальний номер 756/2530/26
Провадження номер 2/756/4460/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 квітня 2026 року м. Київ
Оболонський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді - Шролик І.С.,
секретар судового засідання - Сєда С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий колектор» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
У січні 2026 року позивач ТОВ «Новий Колектор» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за Кредитним договором № 20.02.2020-010001287 від 20 лютого 2020 року в розмірі 10240,00 грн., що складається з: 8000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 2240,00 грн. - заборгованість за процентами. Позивач просить стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 2662,40 грн.
В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що 20 лютого 2020 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 20.02.2020-010001287. Відповідно до умов договору відповідачу надано кредит у розмірі 8000 грн. Строк користування 14 календарних днів з дати отримання; проценти: 2 240,00 грн., що становить 28% в процентному значенні (фіксована незмінювана процентна ставка).
В подальшому, між ТОВ «Споживчий Центр» та ТОВ «Новий Колектор» укладено Договір факторингу № СЦ-091024-14 від 09 жовтня 2024 року, відповідно до умов якого ТОВ «Споживчий Центр» відступив право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 20.02.2020-010001287 від 20 лютого 2020 року ТОВ «Новий Колектор», внаслідок чого ТОВ «Новий Колектор» одержав право вимоги до відповідача щодо належного виконання всіх зобов`язань за кредитним договором.
В порушення умов кредитного договору відповідач належним чином не виконав своїх зобов`язань, у зв`язку з чим має заборгованість в загальному розмірі 10240,00 грн, яку позивач, як правонаступник просить стягнути на свою користь.
На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 лютого 2026 справу передано на розгляд судді Шролик І.С.
Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 24 лютого 2026 року відкрито провадження по справі та призначено до судового розгляду на 07 квітня 2026 року.
Через перебування головуючого судді на лікарняному 07 квітня 2026 року справа знята з розгляду на 13 квітня 2026 року.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений судом належним чином. В позовній заяві представник заявив клопотання про розгляд справи без участі представника, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання 13 квітня 2026 року не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином. Копія ухвали суду про відкриття спрощеного позовного провадження та судова повістка надсилалась відповідачу на адресу зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 . Конверт повернувся з відміткою «адресат відсутній». Клопотання про відкладення розгляду справи, до суду відповідач не надіслав, про причину неявки суд не повідомив, відзив та інші заяви з процесуальних питань від нього до суду не надходили.
Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України в разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, категорію та складність справи, враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів.
Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін у справі за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи.
В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.
Дослідивши письмові докази подані в обґрунтування позову, судом встановлені наступні обставини та правовідносини між сторонами.
Судом встановлено, що 20 лютого 2020 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 20.02.2020-010001287. Відповідно до умов договору відповідачу надано кредит у розмірі 8000 грн. Строк користування 14 календарних днів з дати отримання; проценти: 2 240,00 грн., що становить 28% в процентному значенні (фіксована незмінювана процентна ставка).
В подальшому, між ТОВ «Споживчий Центр» та ТОВ «Новий Колектор» укладено Договір факторингу № СЦ-091024-14 від 09 жовтня 2024 року, відповідно до умов якого ТОВ «Споживчий Центр» відступив право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 20.02.2020-010001287 від 20 лютого 2020 року ТОВ «Новий Колектор», внаслідок чого ТОВ «Новий Колектор» одержав право вимоги до відповідача щодо належного виконання всіх зобов`язань за кредитним договором.
В порушення умов кредитного договору відповідач належним чином не виконав своїх зобов`язань, у зв`язку з чим має заборгованість в загальному розмірі 10240,00 грн., яку позивач, як правонаступник просить стягнути на свою користь.
Між сторонами виник спір стосовно належного виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань.
Відповідно до змісту ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно закону, договору.
Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки.
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України.
Відповідно до вимог ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.
Згідно з вимогами ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.
Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.
Частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Згідно з вимогами ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Стороною відповідача не надано будь-яких доказів в розумінні положень ст. ст. 76-81 ЦПК України на спростування даних обставин, як на підтвердження своїх заперечень проти позову.
Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Новий колектор» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості підлягають задоволенню в розмірі 10240,00 грн.
Згідно ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати в розмірі 2662,40 грн.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141 ч.1, 247 ч.2, 259, 263, 264, 265, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 524, 525, 526, 611, 651 ч.2, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий колектор» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий колектор» заборгованість за кредитним договором № 20.02.2020-010001287 від 20 лютого 2020 року в розмірі 10240,00 грн., яка утворилася станом на 17 грудня 2025 року та витрати по справі судового збору в розмірі 2662,40 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга позивачем подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Сторони справи:
Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Новий колектор»,ЄДРПОУ 43170298, адреса місця знаходження, м. Київ, вул. Генерала Алмазова, буд.13, офіс 601; 
Відповідач - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ).
Повний текст рішення складено 13 квітня 2026 року.
Суддя Шролик І.С.