ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

04 березня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 280/1839/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді Юрко І.В., суддів: Білак С.В., Чабаненко С.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04 червня 2025 року в адміністративній справі №280/1839/25 (головуючий суддя першої інстанції - Сацький Р.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :
Позивач 03.01.2025 року звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до ГУ ПФУ в Запорізькій області, в якому просив:
- визнати дії ГУ ПФУ в Запорізькій області протиправними;
- скасувати рішення ГУ ПФУ в Запорізькій області від 04.09.2024 року № 1262;
Позивач також просив зобов`язати ГУ ПФУ в Запорізькій області подати у місячний строк з дня набрання судовим рішенням законної сили звіт про виконання постанови суду відповідно до статті 382 КАС України.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 04 червня 2025 року адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про утримання надміру виплачених сум пенсій ОСОБА_1 від 04.09.2024 року № 1262. 
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду та прийняти постанову про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції ухвалено з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Апелянт посилається на частину 7 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» щодо максимального розміру пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги). Відповідач зазначає, що позивач отримує пенсію по інвалідності ІІ групи (загальне захворювання). Згідно з довідкою МСЕК, що зберігається в пенсійній справі позивача, інвалідність встановлена до 01.05.2022 року. Після проходження позивачем МСЕК 13.08.2024 року йому повторно встановлено ІІ групу інвалідності (загальне захворювання) на строк до 01.09.2025 року. На підставі отриманої інформації відповідач провів перевірку правильності виплати пенсії позивачу, в результаті якої виявлено факт переплати пенсії за період з 01.05.2022 року по 31.07.2024 року у сумі 70212,47 грн.. Позивача повідомили про виникнення переплати пенсії у зв`язку з несвоєчасним повідомленням про зміну терміну встановлення групи інвалідності, а також роз`яснили механізм повернення надмірно отриманої пенсії. Таким чином, оскаржуване рішення від 04.09.2024 року №1262 є обґрунтованим та відповідає діючому законодавству.
Позивач відзив на скаргу не подав, що не перешкоджає розгляду справи.
Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
У період з 24.07.2025 року по 29.07.2025 року суддя-доповідач Юрко І.В. перебувала у відпустці. У період з 01.09.2025 року по 15.09.2025 року суддя-доповідач Юрко І.В. перебувала у відпустці. У період з 24.09.2025 року по 09.12.2025 року суддя-доповідач Юрко І.В. перебувала на лікарняному. У період з 29.12.2025 року по 11.01.2026 року суддя-доповідач Юрко І.В. перебувала у відпустці. У період 20.01.2026 року по 12.02.2026 року суддя-член колегії Чабаненко С.В. перебувала у відпустці.
Відповідно до частин першої та другої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, встановила наступне.
Позивач - ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Запорізькій області як отримувач пенсії по інвалідності II групи за загальним захворюванням.
Первинно, інвалідність III групи (загальне захворювання) встановлена позивачу на період з 28.04.2021 року по 01.05.2022 року.
У зв`язку з повномасштабним вторгненням, позивач був вимушений покинути своє постійне місце проживання та переїхати до міста Чернівці.
21.10.2022 року позивача взято на облік як внутрішньо переміщену особу, що підтверджується довідкою № 7726-7501372389 від 21.10.2022 року.
13.08.2024 року за результатами огляду медико-соціальної експертної комісії (МСЕК), позивачу встановлено II групу інвалідності та видано Довідку до акта огляду МСЕК серії 12 ААГ № 805284.
11.09.2024 року позивач отримав пенсійне посвідчення серії НОМЕР_1 , видане Пенсійним фондом України зі строком дії до 31.08.2025 року.
10.01.2025 року пенсійний орган повідомив, що через несвоєчасне повідомлення про зміну терміну встановлення групи інвалідності виникла переплата у сумі 70212,47 грн., яка підлягає поверненню.
04.09.2024 року ГУ ПФУ в Запорізькій області прийнято рішення про утримання надміру виплачених сум пенсій № 1262, в якому, зокрема, вказано, що у разі ненадходження від пенсіонера коштів протягом місяця з дня його повідомлення про прийняття цього рішення утримувати переплату в розмірі 20% пенсії щомісячно, починаючи з листопада 2024 до повного погашення.
Не погодившись з таким рішенням відповідача, позивач оскаржив таке рішення до суду.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.
Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Відповідно до частини 1 статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виплата пенсії за рішенням територіальних органів ПФУ або за рішенням суду припиняється, якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості.
Відповідно до статті 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.
Статтею 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.
Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання органами Пенсійного фонду України сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, визначає Порядок відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 21.03.2003 року №6-4 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 15.05.2003 року за №374/7695.
Згідно з вимогами п.3 цього Порядку повернення коштів проводиться відповідно до статті 103 Закону №1788-ХІІ у випадках виявлення подання громадянами недостовірних відомостей про заробітну плату чи інший дохід, стаж роботи, несвоєчасного подання відомостей про зміну у складі сім`ї тощо.
Зі змісту зазначених норм Закону №1058-ІV, Закону №1788 та Порядку відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 21.03.2003 №6-4 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.05.2003 за №374/7695, вбачається, що відрахування виплаченої надміру суми пенсії можливе лише за двох умов, зокрема, зловживання з боку пенсіонера та подання страхувальником недостовірних даних.
Отже, законодавством визначено дві самостійні підстави для відшкодування зайво сплаченої пенсії, кожна з яких визначає суб`єкта, на якого покладається такий обов`язок в залежності від того, хто із цих суб`єктів вчинив відповідні дії, що призвели до такої зайвої сплати. У випадку зловживань з боку пенсіонера обов`язок відшкодування може бути покладений на нього, а у випадку подання недостовірних відомостей страхувальником обов`язок відшкодування зайвих виплат покладається на цього страхувальника
Верховний Суд аналізував норми права, якими врегульовано питання повернення надміру виплачених сум пенсії. Зокрема, у постанові від 25.10.2021 року у справі №554/4736/17 Верховний Суд зазначив, що відповідальність може бути покладена на громадянина на підставі частини 1 статті 103 Закону №1788-ХІІ виключно внаслідок зловживання з боку пенсіонера, яке може полягати, зокрема, в поданні ним документів з явно неправильними відомостями. Тобто, умовою є свідомі, активні та навмисні дії з боку пенсіонера, які призвели до надмірної виплати йому пенсії.
Суд зазначає, що відповідачем не надано доказів та не обґрунтовано у спірному рішенні зловживання з боку позивача або подання недостовірних даних.
Разом з цим, відповідачем не доведено, що у період з 28.04.2021 року до 01.05.2022 року позивач не мав статус особи з інвалідністю та відповідно втратив право на отримання пенсії. 
Судом встановлено, що при повторному огляді 15.11.2022 року позивача не тільки не позбавлено статусу особи з інвалідністю, а й встановлено йому вищу групу інвалідності.
В свою чергу, відповідно до довідки від 21.10.2022 року за № 7726-7501372389 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, позивач перемістився до м.Чернівці лише у жовтні 2022 року, а отже в нього не було можливості пройти повторний огляд МСЕК раніше.
Вказаним також підтверджується, що позивач з об`єктивних причин до жовтня 2022 року не мав можливості пройти огляд МСЕК для підтвердження інвалідності.
За наведених обставин, оскільки відповідачем не доведено того, що переплата пенсії виникла в результаті зловживань з боку пенсіонера, та судом їх не виявлено, відповідачем необґрунтовано прийнято рішення про утримання надміру виплачених сум пенсій від 04.09.2024 року № 1262.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та внесення змін до рішення суду відсутні. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки та незгоди з доказами.
Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки дана справа розглянута судом апеляційної інстанції у відповідності до вимог частини 1 статті 310 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного провадження та не відноситься до справ, передбачених частиною 4 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись статтями 243, 250, 294, 308, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04 червня 2025 року в адміністративній справі №280/1839/25 залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04 червня 2025 року в адміністративній справі №280/1839/25 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України. 

Головуючий - суддя І.В. Юрко 

суддя С.В. Білак 

суддя С.В. Чабаненко