Справа № 646/3724/26	

Провадження № 3/646/765/2026
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2026 року м. Харків

Основ`янський районний суд міста Харкова 
у складі: головуючого - судді Клімової Світлани Вікторівни,
секретаря - Колєснік П.В.,
особи, стосовно якої,
складено протокол - ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з ДПС УПП в Харківській області стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , гр-на України, пенсіонера, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП – НОМЕР_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.ст.124,122-4 КУпАП,
ВС Т А Н О В И В:
11.03.2026 о 14 год.34 хв. в м.Харкові, вул.Богдана Хмельницького,27, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Honda Accord номерний знак НОМЕР_2 , не був уважний за кермом, не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечної швидкості руху та не дотримався безпечного інтервалу, в результаті чого здійснив наїзд на припаркований транспортний засіб Hyundai Sonata, номерний знак НОМЕР_3 , в наслідок чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п.2.3б,1.2.1,13.1 Правил дорожнього руху. 
11.03.2026 о 14 год.34 хв. в м.Харкові, вул.Богдана Хмельницького,27, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Honda Accord номерний знак НОМЕР_2 став учасником дорожньо-транспортної пригоди та з невідомих причин залишив місце події, чим порушив вимоги п.2.10 Правил дорожнього руху. 
В судовому засіданні ОСОБА_1 , свою провину визнав частково, пояснивши, що дійсно 11.03.2026, рухався по вул.Богдана Хмельницького, на якій знаходиться заклад, в якому постійно обідає. По ходу руху, почув звук удару, який розцінив як камінець, що відскочив від кузова автомобіля. Проїхавши декілька метрів, припаракував транспортний засіб, оглянув його і нічого не побачивши, пішов до закладу харчування. Через декілька днів, коли приїхав на обід, підійшов чоловік та повідомив, що у нього є докази, що ОСОБА_1 пошкодив його транспортний засіб. Оглянувши ще раз свою машину, побачив невелику подряпину на дзеркалі заднього виду, в результаті чого припустив, що дійсно міг бути причетним до пошкодження чужого авто. В подальшому, в повному обсязі відшкодував збитки потерпілому. Не визнає, що залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, оскільки дізнався про пригоду, через декілька днів, після того як з претензіями прийшов потерпілий. Крім того, після того, як 11.03.2026 в ході руху почув звук схожий на удар камінця по автомобілю, через декілька метрів зупинився, оглянув авто та пішов на обід. Умислу залишити місце дорожньо-транспортної пригоди не мав, так як не зрозумів, що зіткнувся по ходу руху з іншим транспортним засобом. 
Заслухавши ОСОБА_1 , дослідивши письмові докази та відтворивши відеоматеріал, судом встановлено наступне.
Викладені вище обставини підтверджуються протоколом про адміністративне правопорушення серія ЕПРІ № 624569 від 26.03.2026; схемою з місця ДТП від 11.03.2026; поясненнями ОСОБА_2 , про те, що 11.03.2026 транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 скоїв наїзд на його припаркований транспортний засіб в результаті чого автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками, які були в подальшому відшкодовані ОСОБА_1 ; рапортом інспектора взводу 2 роти 2 батальйону 3 УПП в Харківській області від 11.03.2026 про те, що у складі екіпажу, 11.03.2026 виїхав на виклик ДТП за адресою: м.Харків вул.Богдана Хмельницького,27, де на місці виявили ОСОБА_2 , який повідомив про пошкодження його транспортного засобу, та те, що інший учасник ДТП покинув місце пригоди; рапортом чергового ВП № 1 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області про отримання повідомлення від ОСОБА_2 про факт ДТП. 
Відповідно до вимог ст. ст.245,251,252,280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).
Відповідно до ст.2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.
Положення ст.7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Пункт 1.3 Правил дорожнього руху України, передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Пункт 12.1 Правил дорожнього руху (далі -ПДР України), регламентує, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Пункт 2.3б Правил дорожнього руху (далі -ПДР України) передбачає, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Відповідно до п.13.1 Правил дорожнього руху, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.
Так, п. 2.10а ПДР України передбачає, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.
В ході відтворення в судовому засіданні відеоматеріалу, що міститься на DVD-R диску, вбачається, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 в ході руху здійснив зіткнення з припаркованим транспортним засобом. Проїхавши декілька метрів, водій зупинив транспортний засіб, оглянув його, перейшов дорогу зайшов до будівлі. При цьому, в межах фіксації відеокамери знаходилися обидва припарковані автомобілі. 
?Перевіривши матеріали справи, враховуючи відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд вважає, що вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП є доведеним наданими суду доказами.
Правила дорожнього руху забезпечують безпеку громадян і їх порушення може призвести до тяжких наслідків.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що впливатимуть зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцією факту (рішення ЄСПЛ, справа «Коробов проти України» №39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишить місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1987 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).
В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень статей 8,9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч. ч. 1, 2ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.
Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Враховуючи викладене вище, суд кваліфікує дії ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, як порушення учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Разом із цим, згідно з ст. 22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.
При цьому, у кожному конкретному випадку суд має вирішувати питання про визнання діяння малозначним, виходячи з того, що його наслідки не представляють суспільної небезпеки, не завдали або не здатні завдати значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб.
Вирішуючи питання про звільнення особи від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення на підставі ст. 22 КУпАП, суд також приймає до уваги характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Так, ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, є пенсіонером, характеризується позитивно, по справі відсутні обставини, які обтяжують відповідальність.
Суд приймає до уваги обставини справи та характер вчиненого правопорушення, а саме: той факт, що значна шкода державним чи суспільним інтересам або інтересам громадян внаслідок цього порушення не була заподіяна, що підтверджується поясненнями ОСОБА_2 , наданими інспектору патрульної поліції ОСОБА_3 , про те, що допускає пошкодження ОСОБА_1 транспортного засобу випадково та просить зупинити подальші перевірочні заходи за поданою раніше заявою по факту дорожньо-транспортної пригоди. 
За таких обставин суд вважає можливим звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП, у зв`язку з малозначність вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням, що на переконання суду буде достатнім для досягнення мети, визначеної ст. 23 КУпАП, щодо виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, та запобігання вчиненню нею нових правопорушень.
Відповідно до ст. 284 КУпАП, при оголошенні усного зауваження виноситься постанова про закриття справи.
Так, ст.122-4 КУпАП передбачена відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.
Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 2.10 а ПДР України, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.
Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 1.10 ПДР України, під залишенням місця дорожньо-транспортної пригоди слід розуміти дії учасника дорожньо-транспортної пригоди, спрямовані на приховання факту такої пригоди або обставин її скоєння, які спричинили необхідність проведення поліцейськими заходів щодо встановлення (розшуку) цього учасника та (або) розшуку транспортного засобу.
Тобто, з суб`єктивної сторони правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП характеризується наявністю виключно прямого умислу.
За змістом ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення вважається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила усвідомлювала протиправний характер свого діяння, передбачала його шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Натомість, відомості протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 624577 від 26.03.2026 про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, повністю спростовуються такими відомостями, як письмовою заявою ОСОБА_1 від 13.03.2026 так і поясненнями даними ним в ході розгляду справи про те, що почувши звук удару, який розцінив як камінець, що відскочив від кузова автомобіля, через декілька метрів, припарковав транспортний засіб, оглянув його і нічого не побачивши, пішов до закладу харчування; відомостями відеозаписів, що долучені до матеріалів цієї справи, а також письмовою заявою ОСОБА_2 , яку він надав інспектору патрульної поліції ОСОБА_3 , про те, що допускає пошкодження ОСОБА_1 транспортного засобу випадково та просить зупинити подальші перевірочні заходи за поданою раніше заявою по факту дорожньо-транспортної пригоди .
Пояснення ОСОБА_1 підтверджуються також відомостями світлин, що містяться на DVD-диску, з яких вбачається, що після контактування автомобілів, ОСОБА_1 через декілька метрів зупинив свій автомобіль та здійснив огляд транспортного засобу з метою встановлення наявності механічних пошкоджень, після чого перейшов проїзджу частину та пішов до закладу харчування, який відвідував на протязі з 11.03.2026 по 13.03.2026 року, що підтверджується письмовою інформацією з банку про переказ грошових коштів за надані послуги.
Отже, пояснення ОСОБА_1 , що надані ним працівнику поліції та безпосередньо під час судового розгляду, об`єктивно свідчать про відсутність у нього умислу на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, та уникнення ним відповідальності, що також підтверджується відомостями доказів, що долучені до матеріалів справи.
Згідно з ч. 1ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
З огляду на викладене, враховуючи зазначені обставини та керуючись конституційним принципом презумпції невинуватості, що закріплений в ст. 62 Конституції України (тобто, вина особи, яка притягається до відповідальності повинна бути доведена органом, який склав протокол, а доводи вини повинні ґрунтуватися на доказах, об`єктивність яких не викликала б жодних сумнівів), суд дійшов висновку, що долучені докази до матеріалів справи в своїй сукупності не доводять вину ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення за ст. 122-4 КУпАП, а тому провадження у справі, відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст. ст. 33-35, ч.1 ст.124, 122-4, 268, 283, 284 КУпАП, суд-
П О С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на підставі ст. 22 КУпАП, звільнити від адміністративної відповідальності, у зв`язку з малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням.
На підставі ч. 2 ст. 284 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП закрити.
Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП - закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122- 4 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.
Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Основ`янський районний суд міста Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів.

Суддя С.В. Клімова