П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 240/20167/24 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Токарева Марія Сергіївна 
Суддя-доповідач - Залімський І. Г. 
21 квітня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Залімського І. Г. 
суддів: Мацького Є.М.  Сушка О.О. , 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 09 червня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила:
- визнати протиправними дії та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 09.10.2024 № 262540015872;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального стажу періоди роботи з 24.12.2003 по 27.09.2004, з 19.10.2004 по 31.08.2011 роки, нарахувати та виплати грошову допомогу у розмірі 10 місячних пенсії станом на дату її призначення, яка не підлягає оподаткуванню.
Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив:
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 10.05.2025 позов задоволено. задоволено частково, ухвалено: у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати таке рішення, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що до стажу, який визначає право на виплату грошової допомоги, безпідставно не зараховано періоди роботи позивача з 24.12.2003 по 27.09.2004 на посаді завідувач провізор аптеки ТОВ «Сальве» та з 19.10.2004 по 31.08.2011 на посаді завідувач провізор аптеки ТОВ «Бік-Київ».
Відповідачі не подали відзиву або письмових пояснень на апеляційну скаргу.
З урахуванням п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, позивач перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за віком, обчислену відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
01.10.2024 ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про виплату їй грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій.
За принципом екстериторіальності заява позивача від 01.10.2024 розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області та за результатом розгляду заяви прийнято рішення від 09.10.2024 №262540015872, яким відмовлено у виплаті грошової допомоги.
За матеріалами пенсійної справи та наданого пакету документів підтверджено 27 років 8 місяців та 15 днів стажу роботи на посадах, що дає право на виплату грошової допомоги.
Період роботи з 24.12.2003 по 27.09.2004 на посаді завідувач провізор аптеки ТОВ «Сальве» та з 19.10.2004 по 31.08.2011 на посаді завідувач провізор аптеки ТОВ «Бік-Київ» не зараховано до стажу, який визначає право на виплату грошової допомоги, оскільки згідно наданих документів дані організації не відносяться до комунальної або державної форми власності
Про прийняте рішення позивача повідомлено листом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 10.10.2024 №2600-0208-8/197676.
Позивач не погодилася із вказаною відмовою та звернулася до суду.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи та висновками суду спростовуються доводи позивача про те, що вона працювала в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне.
Згідно із п. 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.
Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, який визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до п.7-1 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затверджений постановою Кабінету Міністрів Україні 23.11.2011 № 1191 (Порядок № 1191).
Відповідно до п.2 Порядку № 1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що передбачені: переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 р. № 909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років".
Згідно із п.5 Порядку №1191 грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 р. призначається пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.
У постанові від 15.06.2022 у справі №200/854/19-а, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначив, що суть зазначеної грошової допомоги полягає в додатковій гарантії для працівників, які працювали в установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Наявність такої гарантії спонукає осіб працювати саме в установах державної або комунальної форми власності і набувати необхідний стаж у зазначених установах. При цьому, зміст норми 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV дозволяє стверджувати, що у разі, якщо на день досягнення пенсійного віку особа не має відповідного спеціального стажу (для жінок 30 років, у редакції Закону №1058 станом на час виникнення спірних правовідносин), то така особа може «відтермінувати» реалізацію свого права виходу на пенсію задля набуття спеціального стажу, необхідного для отримання грошової допомоги. Таке тлумачення зазначеної норми є цілком логічним. Особа продовжує працювати в установах державної або комунальної форми власності та погоджується отримувати пенсію з більш пізнього віку, а держава, в свою чергу, заохочує таких осіб додатковою соціальною гарантією.
Норму пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV слід тлумачити таким чином, що для отримання визначеної пунктом 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV грошової допомоги при виході на пенсію по Закону №1058-IV особа має дотриматись таких вимог:
- станом день досягнення пенсійного віку працювати в установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;
- пенсія має призначатися особі вперше (тобто особи, які отримували пенсію раніше і з будь-яких причин перестали отримувати її право на зазначену грошову допомогу втратили);
- станом на день звернення за призначенням пенсії особа повинна мати страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років, у редакції Закону №1058 станом на час виникнення спірних правовідносин) на зазначених вище посадах.
Встановлено, що оскаржувана відмова мотивована відсутністю необхідного спеціального стажу. Так, до спеціального стажу роботи, який дає право на виплату зазначеної допомоги, не враховано період роботи з 24.12.2003 по 27.09.2004 на посаді завідувач провізор аптеки ТОВ «Сальве» та з 19.10.2004 по 31.08.2011 на посаді завідувач провізор аптеки ТОВ «Бік-Київ».
У трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 наявні записи, які підтверджують період роботи позивача з 24.12.2003 по 27.09.2004 на посаді завідувач провізор аптеки ТОВ «Сальве» та з 19.10.2004 по 31.08.2011 на посаді завідувач провізор аптеки ТОВ «Бік-Київ»
Водночас, матеріали справи не містять відомостей, що ТОВ «Сальве» та ТОВ «Бік-Київ» є закладом або установою державної або комунальної форми власності.
Таким чином, у відповідача не було підстав для зарахування до стажу роботи, який надає право на отримання грошової допомоги при виході на пенсію по Закону №1058-IV, періодів роботи позивача у ТОВ «Сальве» та ТОВ «Бік-Київ», оскільки зазначені організації не належать до установ державної або комунальної форми власності. 
З урахуванням наведеного, відповідач правомірно відмовив позивачу у призначенні грошової допомоги відповідно до п.7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV,.
На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 09 червня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 		Залімський І. Г.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Мацький Є.М.    Сушко О.О.